Vad gör du?
Byter om.
-För vadå? -Jag bara gör det.
Varför har du lindor?
Ska du inte prata så stannar jag inte.
Visst älskar du mig?
Va?
Älskar du mig?
-Vad händer? -Svara bara på frågan.
Självklart. Du är min...
Nej, inte med förbehåll. Håll dig till känslorna.
Var känner du den?
Din kärlek till mig. Var känner du den? Här?
Jag vet inte vad det handlar om.
Svara bara på frågan.
Det brukar väl kännas i hjärtat?
Vilket jävla dåligt svar.
Svara som dig själv.
Jag vill veta var Niall Kennedy känner den.
Överallt.
-Överallt? -Ja.
Den flödar igenom mig.
-Förklara. -Jag kan inte!
Det kan du för fan!
Herr jävla poetpristagare.
Du sätter ord på skit.
Så kom igen, förklara tydligt...
...så att jag förstår.
Det är liksom...
...farligt.
Jaså?
Den bästa och den värsta känslan samtidigt.
Det är det enda... Det enda jag nånsin känt.
Det är som om jag är...
...hög på dig eller nåt.
Kemiskt beroende kanske.
Hur länge väntade du?
Vad menar du?
Innan du gled in.
Innan du tog det som var mitt.
Jag pratar inte om det här.
-Är du redo? -Förlåt, jag kommer.
Okej, vem har den första frågan?
DEN STIGANDE SOLEN
Ja, frun.
Niall, din bok hyllas som ett modernt mästerverk.
Kan du berätta om hur du målade upp
en så verklig skildring av manligt våld?
En god författare avslöjar inget.
Avslöja dina källor då.
Det gör jag inte, compadre.
Men boken är tydligt baserad på din bror,
som var involverad i två högprofilerade misshandelsfall
här i landet.
Det senaste tog nästan Benjamin Thomsons liv.
Min bok hade inget att göra med det.
Min bror var med i min research,
men tänk på att det är fiktion.
Det är ingen biografi.
Det hade varit lätt att skriva en biografi.
Men din bok följer en våldsam central karaktär som heter Cosmo,
som vad han än gör
framställs som ett offer för sina känslor.
Försökte du försvara hans handlingar?
Inte det minsta.
Nu får nån annan ta sina frågor.
Lugn. Du är stel som fan.
Varsågod.
En uppföljning från den senaste frågan.
Du verkar lite defensiv i dina svar idag,
men enligt mig är din brors domar så offentliga
att du måste ha insett parallellerna?
Men dialogen,
porträtteringen av psykisk ohälsa?
Inte från honom.
Jag ber om ursäkt.
Vi vill lära känna mannen bakom storyn.
Det är jag. Jag är den mannen.
Jag förstår, men...
Ursäkta, men har nån här några frågor om mig?
Seriöst?
Kallar ni er journalister?
Under de återstående 20 minuterna
tar vi bara frågor som rör författaren
och skrivprocessen bakom romanen.
Har nån frågor...
...om det?
FÖRFATTARE TAPPAR LUGN
Kompis. Det här är så roligt!
Kompis. Vad tänkte du ens?
Helvete. Kolla här.
"När frågor riktades till författaren
blev rummet tyst.
En reporter räckte till slut upp handen,
bara för att fråga var toaletten låg."
Den var bra.
Jag ska nog gå.
Gör inte det, din sura lilla subba.
Kom igen, jag är i fängelse.
Jag måste få muntra upp mig själv.
Du borde inte njuta så.
Varför bryr du dig, din kuk?
För...
...de frågar bara om dig.
Kom igen, Bambers.
Jag är huvudpersonen här.
När ska du inse det?
I bästa fall är du min sidekick.
I värsta fall kommer du med lunchen.
Jag fattar.
Jag kastar en stor skugga till och med i fängelset,
men om du inte kan hantera frågorna,
varför basera en bok på mig?
För att jag kände...
Jag vet inte.
Nånting.
Skuld?
Varför säger du så?
För det där med Mona.
Ursäkta?
Att du inte höll koll och lät den där Benji glida in.
Just det. Nej, jag menar...
Jag kunde inte hålla koll ständigt.
Hon förnekar det ändå.
Att hon låg med honom.
-Sen när? -Sen, inte vet jag,
kanske för en vecka sen?
Var hon på besök?
Ja, för första gången på tre år. Hon tog med sig lille Baird också.
Älskar den lille killen.
Tog hon med Baird?
Ja, vårt mirakelbarn.
Tre år gammal. Helt galet.
Kan du tänka dig? Att vi båda är pappor?
Jag vet att jag inte får träffa ditt så ofta, men se på oss.
Två jävla pappor.
Jag trodde att det fanns regler.
-Att du inte fick träffa honom. -Ja,
men hon har ändrat sig.
Jag ska säga
att det är motiverande för att inte sätta igång med nåt.
Jag är ute innan han inser var jag är.
Men det kom plötsligt, Ruben. Varför kom hon på besök?
Är inte hon med nån annan?
Jo, men det är över.
Varför då?
Hon ropade mitt namn när de hade sex.
Det är inte bekräftat, men jag antar det.
Men, jag menar...
Sa hon vad hon ville?
Nej, men nånting störde henne.
Jag vet inte vad det var.
Fick du det inte ur henne?
Nej.
Men det ska jag.
Det ska jag.
Det har gått fyra år, Mona.
Jag förstår inte. Varför nu?
Jag är så jävla ensam, okej?
Lille Baird är på dagis hela dagen.
Luke ska lämna mig och jag saknar honom.
Ta tillbaka honom då.
Det är för fan Ruben jag saknar.
Nej. Vi går inte igenom det här igen.
Det är trasigt. Gå vidare.
Bygg inte en relation på det vi gjorde.
Såna hemligheter knäcker en.
Inte om jag berättar. Om vi drar ett streck över det.
Mona, då dödar han oss.
-Han dödar dig. -Och sen då?
Då har du ett förhållande med en fängelsekund.
Du tänker inte klart.
Här, lägg ner den här.
Bort från mig, ditt svin!
Mona.
Kom igen. Du tänker inte rationellt.
Vad hände med att stänga av? Det brukade gå bra.
Allt kommer ifatt en till slut.
Man tar nåt från sinnet,
lägger det i själen.
Det är ju löjligt. Du tänker bara på dig själv.
Nej. Det handlar om lille Baird också.
Han är snart i den åldern
då han behöver en maskulin förebild.
Jag kan vara det.
Hörde du inte vad jag sa?
Ruben vill vara en del av hans liv
och det har jag gått med på.
Jag står inte och tittar på
medan han uppfostrar ett barn han tror är hans.
Barnet är hans.
Nej. Han är din.
Säg inte det. Nämn inte de orden.
Du förstärker det i ditt huvud
och så slinker det ur dig en dag
när du är full.
Hur brände jag ner allt för dig?
Ett fult litet odjur till man.
Ta dig samman, okej?
Ta tillbaka Luke och var ett föredöme för ditt barn.
Tvinga mig inte att komma igen.
BELLONA ROMERSKT SPA
MAMMA RINGER
NEKA
Där är hon.
-Hej, älskling. -Hej, Butch.
Det var ett tag sen.
Jag har jobbat mycket.
Det får du inte.
Har du några stygga substanser?
Inte ikväll. Jag tänkte ta en öl.
Här?
Det går inte.
Vi får se hur du klarar dig.
Butch, vänta.
SMS FRÅN MAMMA
VAR ÄR DU? DET HÄNDER
Fan.
Var har du varit?
Jag kom så fort jag kunde.
Jag kan inte...
-Så, är hon... -Nästan.
Jag är så ledsen, mamma.
Hon var en mardröm mot slutet.
Men trevligt att ni delade ambulans.
Mitt bidrag till en sjukvård som går på knäna.
Vad händer nu?
Vi skaffar dödsattesten
och så kommer begravningsbyrån och hämtar henne
och fyller henne med konserveringsmedel.
Lite som att möra en kyckling.
-Har du berättat för Ruben? -Nej.
Du får göra det.
Och tänk inte ens på att hoppa över begravningen.
Han kommer nog få permission då, och då måste du finnas där för honom.
Och gå och kolla upp dig, för Guds skull.
Du har säkert nåt hemskt virus från alla de där ställena.
Ja, mamma.
PERSONLIG INFORMATION ANAMNES SEXUELL HÄLSA
SEX- OCH SAMLEVNADSMOTTAGNING
OM JA, VILKEN KÖNSSJUKDOM:
HAR DU HAFT OSKYDDAT SAMLAG MED: MÄN, KVINNOR, BÅDA
KVINNOR
MÄN
KVINNOR
Den här vägen, mr Kennedy.
Här. Tack.
Ursäkta, han där i rummet
på andra sidan, heter han Albert?
Det stämmer. Hur så?
Det är bara det...
Jag kände honom.
Vi bodde ihop.
Oj. Världen är liten.
Ja.
Varsågod och sitt.
Ner där till vänster.
-Tack. -Tack.
Hej. En kille sa att han känner dig.
-När var han här? -Han gick nyss.
Niall? Niall!
Alby.
-Tänka sig. -Jag vet att du såg mig.
Varför jobbar du här? Jag trodde att du studerade filosofi.
Det gjorde jag.
Jag pluggade vidare för att ta igen förlorad tid.
Sjuksköterskeexamen var min fjärde examen i slutändan.
Jag har tydligen vandringslust.
Du ser...
...fin ut.
Det är några ansiktsrekonstruktioner sen sist.
Tyvärr är jag fortfarande lite mer Picasso
än da Vinci för min smak, men det är på väg.
Jag hörde om boken. Spännande.
Visst.
Informationen på din skrivplatta är mindre bra.
Är inte det konfidentiellt?
Jag smygkikade lite. Förlåt.
"Kvinnor."
Seriöst, Niall? Kvinnor?
Vad fan. Jag ljög, förlåt.
Jag kände mig väl bara sårbar.
Du förändras visst aldrig?
Jag vet, det är tragiskt.
Men det positiva är
att vi kan hjälpa.
Vi erbjuder även stöd
för de som går på kemsexfester
om du är intresserad.
Varför tror du att jag behöver det?
Jag märker det.
Jag har själv varit där.
Det är ett rejält hål att ta sig upp ur, det vet jag själv.
Fint att se dig, gamle vän.
Där är han, Edgar Allan Poe-fittan.
Fan. Du borde ha varit här igår.
Det var så varmt.
Den enda dagen på året
som solen hedrar oss med sin närvaro
så gör hon cellen till en ugn.
Det var verkligen hett.
Jag skulle skita och mina testiklar hamnade
en centimeter under vattnet.
Ruben, Maura är död.
Gick det snabbt?
Gick vadå snabbt?
Hennes död.
Nej, hon fick diagnosen för 20 år sen.
Ja, men dog hon fridfullt?
Det gjorde hon.
Om man tänker på de senaste årens försämring.
-Säg bara ja. -Ja.
Var du...
...med henne när hon gick bort?
Nej.
Jag var i väntrummet.
Jag mådde illa när jag såg henne hemma,
så jag höll mig borta.
Du spydde väl inte?
Du spyr ju jämt.
Det kanske jag gjorde.
Du spydde väl inte på henne?
-Jag... -Spydde du på min döende mor?
När du uttrycker det så...
Det väntade jag mig inte.
Den jävla fittan.
Vem då?
Benji.
-Han tog de åren från mig. -Nej, Ruben, säg inte så.
Visst har du lärt dig att kontrollera ilskan?
Den är tillbaka.
Nej. Bearbeta det som du lärt dig.
Det är bara sorg,
och du bär på den med känslor du känner till...
Fan heller. Psykoanalysera mig inte!
Du vet inget om mina känslor.
Jag vet lite. Min pappa dog ju också.
Dra åt helvete!
Du fick i alla fall chansen att ta farväl.
Föreställ dig att du inte fanns där för att nån fitta tog det från dig.
Det skulle vara hemskt.
Precis.
Tänk på det innan du pratar om mina jävla känslor!
Och säg till den där Benji-fittan, var han än är,
att jag ska hitta honom när jag kommer ut.
Då avslutar jag det jag borde ha gjort.
Det gör jag inte, Ruben.
Det ska du göra. Det ska du göra, Niall!
Säg det. Jag har dina jävla kulor!
Glöm inte det.
Det ska du göra!
Hör du mig? Säg inte nej till mig,
din lilla fitta!
Det ska du göra! Okej?
Du är en jävla skitstövel!
Din jävla lilla skitstövel, du gör det!
Våga inte säga nej till mig.
Okej? Din fitta!
Du gör det!
Niall Kennedy?
Den här vägen.
Ursäkta, jag visste inte att du tog den här.
Jag tänkte att min närvaro här
skulle göra det enklare att vara ärlig om vad du har gjort.
Fyll i här.
Wow, du har varit med halva Glasgow.
Ja.
Okej.
Vill du ha de goda eller de dåliga nyheterna?
De dåliga nyheterna.
Klassiskt.
De dåliga nyheterna är att du har syfilis och klamydia.
Men de goda nyheterna är att de går att bota.
Du ska få antibiotika.
Det blir bra igen på tre till sex månader.
Tack.
Kan jag hjälpa dig med nåt mer?
Ja.
När slutar du?
Om ungefär tio minuter.
Vill du...
...ta en drink?
Så erfaren som du är...
Hur kan jag säga nej?
-Så han började bara skrika? -Ja.
Det var skrämmande. Han sa att han skulle döda killen.
Låg Benji verkligen med hans fru?
Jag tror det.
Han var modig.
Och de har barn? Ruben och Mona?
Ja.
Kan det alltså ha varit Benjis?
Ruben har alltid haft låg fertilitet.
Men han måste väl misstänka nåt?
Jag vet inte.
Jag tror inte att han tänker så mycket på det.
Han har velat ha barn så länge och tänker inte helt rationellt där.
Vet han att du är gay?
Jag är bisexuell.
Vet han att du är bisexuell?
Nej.
Vet nån att du är bisexuell?
Inte direkt.
Vet du själv det?
Nej.
Niall.
Jag hade så höga förhoppningar om dig.
Har du öppnat upp dig tillräckligt för att ha känslor för en man?
Ja, bara en gång.
Hur var han?
Han var...
...toppen.
Fantastisk.
Förresten pratar jag om dig.
Jag anade det.
Vill du...
...kanske...
...att vi lär känna varandra igen?
Du kan fundera om du vill.
Du vill väl hellre slå mig på käften, men...
Jag kan inte leva med mig själv om inte...
Vad sägs om fredag?
Visst.
Vi ses då.
Och uppför dig nu.
Besök inte de där ställena igen.
En, tack.
Gillar du killen?
Jag tror det.
Det känns som att det kan bli nåt.
Vad härligt.
Jag är glad för din skull.
Butch.
Vad är det med honom?
Folk tittar, gubben.
Det borde du veta nu.
Men han tar inte på sig själv.
Han tittar bara.
Ett ögonblick.
Ja.
Han är en snuskhummer.
Borde jag säga nåt?
Vad tänkte du säga då?
"Varför tar du inte på dig själv?"
Det gör dig öppen för kritik.
Men jag kan inte fortsätta om han tittar på.
Han rör inte på sig.
Ignorera det bara.
Drogerna verkar när som helst, och då bryr du dig inte.
Jag ska säga nåt.
Kan jag hjälpa dig?
Ja.
Känner jag igen dig?
Det hoppas jag inte.
Oroa dig inte.
Jag är bästa advokaten i branschen.
Kom bara ihåg att blinka för fan.
Så, mina herrar, det här stället är faktiskt en känd sexklubb.
Kan ni förklara vad ni gör här?
Det är ett nudistspa.
Om ni dyker upp i såna uniformer
lär folk bli förvirrade.
Djupt andetag, in och ut.
Strax tillbaka.
Du hjälper inte. Gå bara. Vi ses senare.
Aldrig. Jag lämnar dig inte att dö på en homofobisk institution
där de gör gud vet vad med dig.
Men det här var en bilolycka, inte mord.
Storbritannien, inte Tjetjenien. Gå.
Innan de griper oss båda.
Inga utslag på andningen.
Men tyvärr får vi ta blodprov.
Jag svängde bara åt fel håll. Inget annat.
Tyvärr måste vi ta in dig till stationen.
Innan dess behöver jag prata med min klient.
Oroa dig inte. Jag hämtar dig där.
Om du har nåt på dig föreslår jag att du stoppar in det under pungen.
De söker inte igenom hela kroppen.
Vi ses snart.
Du kör väl inte?
Tacka fan för det.
Jag ska på begravning och är långt hemifrån.
-Jaså? -Ja, det är min mammas vän,
men de står varann väldigt nära.
Det låter som en ursäkt.
Åtala mig då!
Jag var hög! Anmäl det!
Blodprovet var positivt för metamfetamin och kokain.
Jag kände inte till den andra.
Kan du förklara varför du körde påverkad?
Hör på...
Min klient kan ha fått en spetsad drink, så anmäl honom nu
så bestrider vi det här till slutet.
Din klient erkände för en vakt förut.
Jaha. Gjorde du det?
Du gör det svårt för dig själv.
Niall Brandon Kennedy,
du anklagas härmed för att ha kört påverkad av droger.
Du har rätt att tiga...
-Brandon? -...men det kan skada
om du inte pratar när du blir tillfrågad.
Du kommer att beviljas borgen enligt villkor
som förklaras senare.
FÖRLÄGGAREN
Det är aldrig lätt att ta farväl,
men vi finner tröst i vetskapen
att även om hennes tid på jorden är över
så har hennes själ funnit friden
i vår barmhärtige Guds famn.
Maura var en stolt kvinna.
-Inte i fåfänga... -Ursäkta. Förlåt, hörni.
...eller skryt...
Förlåt.
...utan i det tysta och orubbliga
hos nån som levde med ett syfte
och principer.
Förlåt att jag är sen.
Du är skamlig.
...och med en styrka som inte krävde uppmärksamhet.
Hon var en god kvinna,
inte bara i ord, utan i handling.
Vare sig det var en granne i nöd eller en sörjande vän...
...och nu vill hennes älskade son, Ruben Pallister,
säga några ord.
Tack för att ni kom. Hör ni mig där bak?
Jag har...
Jag har verkligen försökt sätta ord på
vad min mamma betyder för mig,
och det här är det bästa jag kan göra.
En sida på ett A4.
Jag vet ärligt talat inte vad jag känner nu.
Mycket skuld, ilska och ånger.
Det sista jag på sätt och vis känner...
...är sorg.
Det är lustigt.
Även om jag förväntade mig att denna dag skulle komma i tio år,
är det inget som kan förbereda en.
Så fort jag får samtal i fängelset
tror jag att det är hon.
"Jag skojade bara. Lever fortfarande."
Inte för att hon brukade skämta.
Ibland tror jag
att döden inte handlar om
att sakna personen.
Man saknar relationen man kunde ha haft.
Och jag och min mamma kunde ha haft nåt speciellt
om jag bara...
...fokuserade lite.
Det fanns en tidpunkt
i mitt liv där det kändes som
att det för första gången kunde bli bra mellan oss.
Jag hade klarat slutprovet
i skolan, och...
...hon log liksom
med ögonen för första gången.
På sätt och vis blev hennes ansikte helt.
Jag vet inte. Förlåt.
Jag går lite utanför manuset.
Jag såg en lättnad.
Jag såg stolthet.
Men jag hade fuskat.
Och när hon fick reda på det
blev hennes ansikte som det var förut.
Hon log med munnen men inte med ögonen,
men det var tyngre nu.
När hon besökte mig varje vecka i fängelset
var hon nästan oigenkännlig.
Jag har gjort många misstag i mitt liv.
Sjutton år i fängelse.
En tredjedel av mitt liv fast i en jävla låda
när jag hade kunnat umgås med min mamma.
Jag lovade henne
när jag kom ut för första gången
att jag aldrig skulle åka in igen
så länge hon andades.
Det löftet bröt jag,
och snart andades hon inte mer.
Så förlåt mamma.
Förlåt för att du fick vänta
på att få höra mig ta nån sorts ansvar.
Och förlåt för allt jag utsatte dig för.
Du vet...
På ett konstigt sätt
är jag nästan glad att cancern tog dig,
för då orsakade inte jag din död.
Så vila nu, mamma.
Vi ses i nästa liv...
...där jag ska göra allt...
...för att gottgöra det.
Är du okej?
Hej, lille vän.
Arg?
Frågar du om jag är arg?
Du vet inte vad ordet betyder.
Jag är rasande.
Nu går vi in på vad du gjorde i eftermiddags.
Du kommer sent, svettas som en jävla pedofil,
och sen står du mest på toan och sniffar kokain.
Förlåt, mamma.
Erkänn bara.
Du ville förstöra begravningen från början.
-Nej. -Kom igen nu!
Du har alltid haft svårt för henne. Och nu hämnas du.
Nej, jag lovar. Jag var bara...
Kan du ursäkta mig ett ögonblick?
Våga inte.
Vad gör du?
Jag visar solidaritet.
Den bästa solidaritet du kan visa är att hålla dig borta.
Snälla.
Bara du sätter dina egna själviska behov först.
Jag har berättat om...
Här.
Nu har du gjort ditt och det är toppen,
men håll dig borta nu.
-Varför? -Du kommer att såra honom igen.
Och det säger du? Du gör inget annat.
Jag har besökt honom varje vecka i fyra år.
Jag stack inte med nån fin man
för att sen komma tillbaka.
-Vilken idiot du är. -Nej.
Jag har gjort mycket mer än dig.
Jag hedrade honom i böcker.
Jag ändrade hela berättelsen om vad han gjorde mot Benji.
Och det kompenserar för ett uselt jävla knull!
Fyra år.
Det intalade jag mig själv.
Om skulden fanns kvar efter fyra år
skulle jag göra nåt åt det.
Vet du vad du kan göra åt det? Ta livet av dig.
Du skulle ändå vara död.
Vill du veta vad som stoppar mig
från att berätta?
Inte rädslan för hur han ska reagera
eller hur arg han blir.
Jag vet aldrig riktigt
om jag bara vill berätta för att knäcka dig.
Låta honom veta vilken förrädisk liten mask du är.
Berätta vadå?
Jag trodde att du var på nedervåningen med Baird.
Har du stått där länge?
Tillräckligt länge.
Var är din vakt?
Han är i min ficka.
Han måste vara med hela tiden.
Håll käften.
Det låter som om det är nåt som jag borde veta om.
Nej.
Mona skulle precis gå.
Det ska du fan inte.
Inte förrän du förklarar.
Förklarar vadå?
Viskningarna, den avbrutna konversationen.
Vad jag visste hade ni ingen kontakt.
Nu grälar ni som om ni delat en livstid.
Så vad är det?
Vad är det?
Ni får tio sekunder på er...
...att förklara.
Vad kan vara så jävla viktigt
att ni går från min mors begravning
för att komma hit och prata utan mig?
Vad är det?
Era jävlar.
Vi kan räkna ner om ni vill.
-Lyssna... -Fem, fyra...
-Nej. -Ruben, lyssna bara.
-...tre... -Ruben, hör på mig.
Jag trodde att du skulle pissa?
Det skulle jag.
Vi började prata.
Det får du inte göra.
Jag fick nästan rapportera. Kom nu.
-Kom igen. -Det här är inte över.
Jag vet när du döljer nåt.
-Kom igen. -Jag vet när du ljuger, din lilla råtta.
Det här är min mors begravning!
Och ni är ett par lögnaktiga fittor.
Jag håller mig borta, okej?
Jag lovar.
Här.
Mediciner och några broschyrer.
Bra papper till en blunt.
Jag skämtar bara. Jag ska läsa.
Vad hände?
Jag greps och åtalades idag.
Jag kraschade vid Bellona.
Herregud, Niall.
Hade du tagit meth?
Ja.
Och min agent ringde också.
Nån tog en bild på mig
och The Sun kör en story om det.
De nämner antagligen parkeringen
där jag var.
Då får alla reda på det.
Niall.
Du bär en så tung börda.
Tror du inte att universum pressar dig att agera här?
Jag tror inte på sånt.
Det gör jag.
Är en artikel i en blaska
verkligen hur du vill komma ut ur garderoben?
Vad är du rädd för egentligen?
Vad folk kan tro.
Men vet inte alla som är viktiga i ditt liv redan?
Ruben vet inte.
Varför berättar du inte bara?
Jag kan inte.
Jag...
...kan bara inte.
Det kan du.
Det kan kännas jobbigt först,
men lita på mig,
du kommer att ta fram en styrka inom dig
som du inte visste om.
Använd det här som en chans att öppna dig för världen.
Antingen det, eller så får nån idiot till journalist
bestämma.
Om vi ska vara ärliga,
efter tidigare böcker
har du inte råd med mer dålig publicitet.
Dra åt helvete.
Okej, men...
Gå bara till fängelset imorgon, se honom rakt i ögonen
och säg: "Det här är jag."
Du kanske inte är man nog att erkänna det.
En kopp te?
Jag trodde inte vi skulle ses.
Sist jag gjorde dig så rädd
gick det över ett decennium.
Ja.
Vill du berätta vad som pågick mellan er två?
Inget.
Skitsnack.
Du förstår, Ruben...
Jag vet att nåt har hänt.
Jag är gay.
Eller bisexuell, men...
...det är nog lättare att säga gay.
Är du bisexuell?
Det stämmer.
Det var det jag och Mona bråkade om.
Hon ville berätta för att hämnas för Benji.
Är du bisexuell?
-Ja. -Du? Bisexuell?
Jag vet inte...
Jag är nog gay. Förlåt.
Låt mig säga det igen.
Jag är gay.
Är du gay?
Jag är gay.
Är du inte förvånad?
Jo, att du erkänner.
Kom igen Bambers, jag har haft mina misstankar.
-Sen när då? -Hela tiden.
Sen jag hittade den där Doctor Who-skiten i din garderob.
Vänta, så du är...
...inte irriterad?
Irriterad? Vad fan då för?
Du säger ju nedsättande ord hela tiden.
Det är bara ord.
Det är inte bara ord. De gör skada.
-Bara om du låter dem. -Jag låter dem!
Varenda dag i mitt jävla liv, Ruben!
Är du verkligen inte irriterad?
Jag är ingenting.
Jag bryr mig inte om vem du sticker in den i.
Våra mammor är lebb.
Ja, men lebbar är coola. Det sa du hela tiden när vi var små.
När jag var typ 17.
Om våra mammor har bevisat nåt så är det att de är ocoola.
Det här är din grej. Det har inget med mig att göra.
Inte en chans, Ruben. Du brukade kalla mig bög hela tiden.
Jag kallade dig ful och dum också,
men du sitter inte och är osäker om det.
Vill du veta vem den riktiga homofoben var
i ditt liv?
Kom.
Jag ska berätta.
Du.
Du var den enda som brydde sig.
-Det har du alltid varit. -Nej.
Jag mobbades rejält i skolan.
Du anar inte vad de kunde säga.
Nej, men du lyssnade.
Lyssna på dig själv.
Det brukar överrösta allt oljudet.
Det är inte så lätt.
Det är det, Niall.
Du har slösat hela ditt liv på att dansa efter andras pipa,
men du har aldrig haft rytmen.
Men jag tänker fan inte låta dig sitta här
och säga att jag är orsaken till dina problem.
Jag accepterar 10 till 15 procent, inte mer.
Så du är inte irriterad?
Nej.
Stolt...
...om nånting.
De kan kalla oss gay och stolta.
Wow, jag...
...finner inga ord.
Du behöver inte säga nåt.
Tack.
Får jag berätta en sak, Niall?
Nu när vi ändå delar med oss.
Om min pappa.
Ja.
Jag hatade honom.
Jag vet.
Jag hatade honom för det han gjorde.
Han slog dig och så.
Det var det mildaste han gjorde.
Det var det mildaste.
Herregud, Ruben. Jag är så ledsen.
Det knäcker en.
Det gör en till en halv man.
Nej, kompis.
Du är allt annat än en halv man.
Om du är det vill jag inte tänka på vad jag är.
En fjärdedels man. En punkt till man.
Jag har ägnat livet åt att bevisa det.
Att fylla på mig själv igen.
Du lyckades.
Utan tvekan.
Du vet...
...min kropp kunde...
...svara på det ibland.
Okej.
På många sätt har jag aldrig varit närmare nån.
Är det för mycket?
Nej.
Nej, det är okej.
Jag kunde...
...få orgasm ibland.
Det där var lite väl. Förlåt.
Det var det.
Ser du ner på mig nu?
Va? Nej, självklart inte.
Var inte löjlig.
Du är min hjälte.
Ännu mer nu när jag vet var din styrka kommer ifrån.
Jag är så ledsen.
Du behöver inte vara ledsen.
Du kände att du inte kunde vara ärlig mot mig.
Det var mitt fel, okej? Förlåt.
Jag älskar dig, min bror.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, okej?
Jag älskar dig, bror.
Jag älskar dig, min bror.
Älskar dig, för fan.
Fan.
Vi ser definitivt ut som ett par bögar nu, va?
Helvete.
Oj.
Där föll en tyngd från mitt bröst.
Är det nåt mer du vill säga?
Det är väl lika bra att berätta allt nu.
Ja.
Kom igen.
Fan.
Har du sett Alby?
Killen jag misshandlade.
-Ja. -Ja.
-Vi är ihop. -Va?
Va? Aldrig!
-Han är nog den rätte. -Va?
Hur länge?
Knappt en vecka.
Va? Din jävla galning.
Man vet bara.
Jag antar det.
Vänta lite.
Var det vad han ville säga då?
-Ja. -Din jävla fitta!
Jag åkte in i över tio år på grund av det.
Jag skulle inte ha brytt mig, din jävel.
Din jävla fitta.
Jag är ledsen.
Vänta, din tur nu.
Du vet Celeste?
Va? Min gamla korridorkompis?
-Ja. -Ja.
Jag knullade henne när jag kom ut.
Va? Inte en chans!
Det blev mitt uppdrag.
-Ville hon? -Som en hund med sitt ben.
Hatade inte hon dig?
Det gjorde hon.
Den jävla grodsubban bröt nästan mitt bäcken.
Kom igen, berätta nåt för mig. Kom igen nu.
Jag hatade din mamma.
Jag hatade din också.
Minns du att dina gympakläder alltid försvann i skolan?
-Ja. -Det var jag.
Din jävla...
Jag ville se dig halka runt på fotbollsplanen
i dina fula jävla läderskor.
Jag såg ut som en mupp varje vecka.
Din jävla fitta. Din fitta.
-Okej. -Ja.
Nåt mer?
Ja.
Jag knullade Mona när du var borta.
Baird är mitt barn.
Visst är han en riktig kämpe?
Nej! Nej!
Nej!
Jag älskar dig, min bror.
Jag älskar dig.
Ja!
Fan.
Undertexter: Jonathan Zylberstein