Ką tu darai?
Persirengiu.
-Kam? -Tiesiog persirengiu.
Kodėl atsinešei bintus?
Jei nekalbėsi, aš išeisiu.
Tu mane myli, ar ne?
Ką?
Ar myli mane?
-Link ko lenki? -Tiesiog atsakyk.
Žinoma, myliu. Tu...
Ne, jokių sąlygų. Vadovaukis jausmu.
Kur tai jauti?
Savo meilę man, kur ją jauti? Ar čia?
Nesuprantu, su kuo tai susiję.
Tiesiog atsakyk.
Meilė labiausiai jaučiama širdyje.
Ne, velniop tai. Banalus atsakymas.
Atsakyk savaip.
Noriu žinoti, kur Nailas Kenedis jaučia.
Jaučiu ją visur.
-Visur? -Taip.
Ji lyg teka manyje.
-Apibūdink tai. -Negaliu apibūdinti!
Taip, gali!
Ponas Poezijos laureatas, ar ką ten laimėjai.
Tavo darbas – viską išsakyti.
Nagi, aiškiai pasakyk taip,
kad suprasčiau.
Tas jausmas...
pavojingas.
Tikrai?
Tai tuo pačiu pats geriausias ir pats blogiausias jausmas.
Lyg tai vienintelis dalykas... kurį kada nors jaučiau.
Lyg aš nuo tavęs...
apsvaigstu.
Esu priklausomas chemiškai, nežinau.
Kiek laiko laukei?
Dėl ko?
Prieš pasisavindamas.
Pasisavindamas tai, kas mano.
Nekalbėsiu apie tai.
-Tu pasiruošęs? -Taip, tuoj ateisiu.
Gerai, kas pirmas užduos klausimą?
„TEKANTI SAULĖ“
Taip, ponia.
Nailai, jūsų knyga buvo paskelbta šiuolaikiniu šedevru.
Galite papasakoti, kaip sugebėjote
taip tiksliai apibūdinti vyrišką smurtą?
Geras romanistas neatskleidžia šaltinių.
Tada atskleisk šaltinius.
Atleisk, negaliu.
Bet knyga aiškiai paremta jūsų broliu,
kuris yra susijęs su dviem liūdnai pagarsėjusiomis
užpuolimo bylomis,
iš kurių paskutinė vos nekainavo Bendžaminui Tomsonui gyvybės.
Ne, mano knyga su tuo nesusijusi.
Mano brolis suteikė dalį informacijos,
bet svarbu atminti, kad tai – fikcija.
Tai ne biografija.
Būtų buvę labai lengva parašyti biografiją.
Taip, bet jūsų knyga apie smurtaujantį pagrindinį veikėją Kosmą,
kuris, nepaisant visko, ką daro,
vaizduojamas kaip emocijų, kurių jis nevaldo, auka.
Ar bandėte kažkaip ginti jo veiksmus?
Tikrai ne.
Perduokime mikrofoną kitam žmogui.
Truputį atsipalaiduok. Tu įsitempęs.
DANIELIS TOMPSONAS
Taip, sakykite.
Tęsiant ankstesnį klausimą.
Panašu, šiandien gynybiškai atsakinėjate į klausimus,
bet jūsų brolio įkalinimas buvo viešai žinomas,
negi nemanėte, jog bus palyginimų?
Taip, bet kaip dėl dialogo,
veikėjų, psichikos sveikatos vaizdavimo?
Tai ne iš jo.
Atsiprašau.
Norime pažinti žmogų, slypintį už šios istorijos.
Na, tai aš! Aš esu tas žmogus.
Suprantu tai, bet...
Ar kas nors čia nori užduoti klausimų apie mane?
Rimtai?
Vadinate save žurnalistais?
Taigi, likusias 20 minučių
priimsime tik klausimus, susijusius su autoriumi
ir romano rašymo procesu.
Ar kas nors turi klausimų
apie tai?
RAŠYTOJAS NESUSITVARDO
Ei, seni. Tai juokinga!
Ei, seni, ką sau galvojai?
Po velnių. Paklausyk.
„Kai buvo priimami klausimai apie autorių,
kambarys nutilo.
Galiausiai vienas žurnalistas pakėlė ranką,
bet jis paklausė, kur yra tualetas.“
Geras. Puiku.
Manau, kad eisiu.
Neik, tu paniuręs mulki.
Nagi, aš kalėjime.
Reikia linksmintis, kaip galiu.
Neturėtum taip džiaugtis.
Eik velniop. Kodėl tau rūpi?
Nes...
jie klausia tik apie tave.
Nagi, Bembersai.
Esu santykių pagrindinis veikėjas.
Kada tai suprasi?
Geriausiu atveju, esi mano sėbras.
Blogiausiu atveju, tik atneši pietus.
Klausyk, suprantu.
Metu didelį šešėlį, net sėdėdamas už grotų,
bet jei negali susitvarkyti su klausimais,
kodėl knygą parėmei manimi?
Nes jaučiau...
Nežinau...
kažką.
Jauteisi kaltas?
Kodėl taip sakai?
Žinai, dėl Monos.
Atsiprašau?
Tinkamai jos neprižiūrėjai, leidai Bendžiui prisiartinti.
Taip. Ne, ne, turiu omeny...
negalėjau jos visą laiką stebėti.
Ji vis dar tai neigia.
Kad dulkinosi su juo.
-Nuo kada? -Nežinau,
galbūt prieš savaitę?
Ji tave aplankė?
Taip, pirmą kartą per trejus metus. Atsivedė ir Berdą.
Myliu tą mažylį.
Atsivedė Berdą?
Taip, stebuklingąjį vaiką.
Jam dabar treji. Tai beprotiška.
Gali patikėti? Mes tėčiai.
Žinau, kad su saviškiu dažnai nesusitinki, bet pažvelk į mus.
Du stiprūs tėčiai.
Nesuprantu. Maniau, yra taisyklės.
-Negali su juo susitikti. -Negalėjau,
bet ji dėl visko apsigalvojo.
Sakau tau,
tai – geriausia motyvacija, kad čia gerai elgčiausi.
Noriu išeiti, kol nesuaugo, nesuprato, kur aš.
Bet tai lyg iš giedro dangaus, Rubenai. Kodėl ji tave aplankė?
Maniau, ji susitikinėja su kitu.
Susitikinėjo, bet viskas baigta.
Kodėl? Kodėl viskas baigta?
Sekso metu ji rėkė mano vardą.
Nežinau, ar tai tiesa, bet spėju, kad taip ir nutiko.
Bet turiu omeny,
ar pasakė, ko nori?
Ne, bet kažkas jai nedavė ramybės.
Nežinau, kas.
Neprivertei pasakyti?
Ne.
Bet priversiu.
Priversiu.
Praėjo ketveri metai, Mona.
Aš nesuprantu. Kodėl dabar?
Aš vieniša.
Berdas visą dieną praleidžia darželyje.
Lukas mane paliko, ir aš jo pasiilgau.
Tada susigrąžink jį.
Aš pasiilgau Rubeno.
Ne, ne, ne, nebesiginčysime dėl to.
Tie santykiai niekam tikę. Gyvenk toliau.
Negali kurti santykių dėl to, ką padarėme.
Tokios paslaptys sugrauš tave iš vidaus.
Nesugrauš, jei jam pasakysiu, jei pradėsime iš naujo.
Mona, jis mus nužudys.
-Jis tave nužudys. -O kas tada?
Jūsų santykiai bus per kalėjimo stiklinę sieną.
Nemąstai blaiviai.
Padėk šitą.
Pasitrauk nuo manęs, kiaule!
Mona.
Nagi, nemąstai racionaliai.
Kodėl nesudėliojus visko į atskiras dėžes? Tau tai sekdavosi.
Galų gale, viskas tave pasiveja.
Taip darydama paimu kažką iš minčių
ir įsidedu į sielą.
Nagi, tai kvaila. Galvoji tik apie save.
Ne. Tai susiję ir su Berdu.
Jis auga,
jam reikės vyriško sektino pavyzdžio.
Galiu juo būti.
Negirdėjai, ką pasakiau?
Rubenas nori būti jo gyvenimo dalimi,
o aš su tuo sutikau.
Nenoriu stebėti,
kaip jis augina vaiką, manydamas, kad jis jo.
Tai yra jo vaikas.
Ne. Jis tavo.
Nesakyk to. Net nebandyk.
Sustiprinsi tą mintį,
ir ji vieną dieną išsprūs,
kai būsi girta girtutėlė.
Kodėl viską sugrioviau dėl tavęs?
Tu esi bjaurus žmogiūkštis.
Susitvarkyk, gerai?
Susigrąžink Luką, nebegerk, tapk pavyzdžiu savo vaikui.
Neversk manęs čia sugrįžti.
„BELONA“ ROMĖNIŠKA SPA
SKAMBINA MAMA
ATMESTI
Štai ir ji.
-Labas, mielasis. -Labas, Butčai.
Kurį laiką tavęs nemačiau.
Ne, daug dirbau.
Taip negalima.
Atnešei kokių kvaišalų?
Ne, ne šįvakar. Noriu ramiai praleisti vakarą.
Čia?
Tai neįmanoma.
Pažiūrėsime, kiek laiko truksi.
Ei, Butčai, palauk.
SMS IŠ MAMA
KUR TU? TAI VYKSTA
Šūdas.
Kur buvai?
Atleisk, atėjau, kai tik galėjau.
Aš negaliu…
-Taigi, ar ji… -Beveik.
Labai užjaučiu, mama.
Pabaigos link ji buvo košmariška.
Malonu, kad abu dalinotės greituke.
Mano indėlis į persidirbusį NHS.
Kas bus dabar?
Gausime mirties liudijimą,
tada ją pasiims laidojimo namai,
pripumpuos į ją konservantų.
Įsivaizduoju, panašu į vištos marinavimą.
-Pasakei Rubenui? -Ne.
Nusprendžiau, kad tu pasakysi.
Ir net nebandyk praleisti laidotuvių.
Tikėtina, kalėjimas leis jam dalyvauti, turėsi jį palaikyti.
Ir dėl Dievo meilės, eik pasitikrinti.
Tikriausiai pasigavai siaubingą virusą tose vietose, kuriose lankaisi.
Gerai.
ASMENINĖ INFORMACIJA LYTINĖS SVEIKATOS ISTORIJA
LYTINĖS SVEIKATOS KLINIKA
JEI TAIP, KURI LPI:
AR TURĖJOTE NESAUGIŲ LYTINIŲ SANTYKIŲ SU: VYRAIS - MOTERIMIS - ABIEM
MOTERIMIS
VYRAIS
MOTERIMIS
Ateikite čia, pone Kenedi.
Čia. Ačiū.
Atleiskite, tas vaikinas palatoje
kitoje pusėje, jis vardu Albertas?
Taip. Kodėl klausiate?
Tiesiog...
aš jį pažinojau.
Studijuodami kartu gyvenome.
Oho, mažas pasaulis.
Taip, taip.
Prašau, atsisėskite.
Koridoriaus gale kairėje.
-Ačiū. -Ačiū.
Kaip sekasi? Jis sakė, kad pažįsta tave.
-Kada jis čia buvo? -Ką tik išėjo.
Nailai? Nailai!
Albi.
-Kokia staigmena. -Žinau, kad mane matei.
Kodėl čia dirbi? Maniau, kad studijavai filosofiją.
Studijavau.
Grįžau į universitetą, kad atsigriebčiau už prarastą laiką.
Slaugą – mano ketvirtas laipsnis.
Pasirodo, esu klajūnas.
Atrodai...
gerai.
Nuo tada, kai paskutinį kartą matėmės, atliko keletą veido rekonstrukcijų.
Deja, mano skoniui, tai panašiau į Pikaso,
o ne į da Vinči, bet einame link to.
Girdėjau apie knygą. Tai džiugina.
O, taip.
Bet informacija ant formos nedžiugina.
Ar tai ne konfidencialu?
Žvilgtelėjau. Atleisk.
„Moterimis“.
Rimtai Nailai? Su moterimis?
Velniop tai. Melavau, atleisk,
matyt, jaučiausi pažeidžiamas.
Tu niekada nesikeiti, ar ne?
Žinau, tai tragiška.
Bet gerai yra tai...
kad galime padėti.
Taip pat siūlome pagalbą
dalyvaujantiems orgijose, kur naudojami narkotikai,
jei tai tave domina.
Kodėl tai turėtų dominti?
Galiu tai nuspėti.
Pats tokiose dalyvavau.
Sunku iš tokios skylės išlipti, patikėk manimi.
Smagu tave matyti, senas drauge.
Štai jis, Edgaro Alano Po dubleris.
Po velnių. Reikėjo tau vakar čia ateiti.
Buvo žiauriai karšta.
Vieną dieną per metus,
kai saulė mus pamalonina savo apsilankymu,
ji nusprendžia mus iškepti kameroje.
Rimtai, seni, virte virėme.
Kai šikau, mano kiaušai paniro
maždaug pusę colio į vandenį.
Rubenai, Mora mirė.
Ar tai įvyko greitai?
Kas greitai?
Ar greitai numirė?
Ne, ją diagnozavo prieš 20 metų.
Taip, bet, ar ji ramiai išėjo?
Taip, ramiai.
Reikėtų atsižvelgti, kad pastaruosius kelis metus jai blogėjo.
-Tiesiog pasakyk taip. -Taip.
Ar tu...
buvai kartu su ja, kai ji mirė?
Ne.
Buvau laukiamajame.
Žiūrint į ją namuose mane supykino,
laikiausi nuošaly.
Neapsivėmei?
Tu visada apsivemi.
Taip, galbūt apsivėmiau.
Neapvėmei jos?
-Na, aš... -Apvėmei mano mirštančią mamą?
Na, kai taip pasakei.
Nesitikėjau, kad viskas bus taip.
Tas sušiktas mulkis.
Kas?
Bendžis.
-Jis iš manęs atėmė šiuos metus. -Ne, negalvok taip.
Juk mokaisi paleisti savo pyktį?
Taip, bet jis grįžo.
Ne. Susitvarkyk su juo taip, kaip tave mokė.
Tai tik sielvartas,
dėl to remiesi emocija, kurią žinai...
Velniop tai. Nedrįsk manęs psichoanalizuoti, šunie!
Nieko nesupranti apie mano emocijas.
Truputį suprantu. Mano tėtis irgi mirė, pameni?
Eik velniop!
Bent galėjai atsisveikinti.
Įsivaizduok, jei negalėtum atsisveikinti, nes kažkas tai iš tavęs atėmė.
Ne, tai būtų siaubinga.
Taip, būtent.
Pagalvok apie tai prieš kalbėdamas apie mano emocijas!
Pasakyk tam Bendžiui, kad ir kur jis bebūtų,
kad kai iš čia išeisiu, aš jį surasiu,
pabaigsiu tai, ką turėjau padaryti.
Aš to nedarysiu, Rubenai.
Tu tai padarysi, supratai? Tu tai padarysi, Nailai!
Pasakyk tai. Aš tave laikau už kiaušų!
Nebandyk to pamiršti.
Tu tai padarysi, supratai?
Girdi mane? Nebandai man pasakyti „ne“,
tu mažas šunsnuki!
Tu tai padarysi, supratai? Supratai?
Tu prakeiktas šūdžius!
Tu prakeiktas šūdžiau, tu tai padarysi!
Nebandai man sakyti „ne“.
Supratai?
Tu tai padarysi!
Nailai Kenedi?
Eik čia, prašau.
Atsiprašau, nežinojau, kad tu tai darysi.
Maniau, kad mano buvimas čia
padės tau būti atviram apie tai, ką darei.
Užpildyk šitą.
Oho, pasikrušai su puse Glazgo.
Aišku.
Gerai.
Ar nori blogų naujienų ar gerų naujienų?
Blogų naujienų.
Klasika.
Bloga žinia ta, kad sergi sifiliu ir chlamidioze.
Bet gera žinia ta, kad tai išgydoma.
Išrašysime tau antibiotikus.
Po 3–6 savaičių pasveiksi. Labai paprasta.
Ačiū.
Galiu dar kuo nors padėti?
Taip.
Kada baigsi darbą?
Po maždaug 10 minučių.
Tu ne…
nenori išgerti?
Na, kai seksualinė istorija tokia plati,
kaip galiu atsisakyti?
-Jis tiesiog pradėjo rėkti? -Taip.
Buvo siaubinga. Sakė, kad nužudys tą vaikiną.
O ar Bendžis iš tiesų permiegojo su jo žmona?
Manau, kad taip.
Oho, drąsus žmogus.
Jie turi vaiką kartu? Rubenas su Mona?
Taip.
Turi omeny, jis gali būti Bendžio?
Rubeno vaisingumas buvo mažas.
Jis tikriausiai kažką įtaria, ar ne?
Nesu tuo tikras.
Net jei apie tai mąstė, nemanau, kad kreipia į tai dėmesį.
Jis taip ilgai norėjo vaiko, dėl to gali nepaisyti racionalių minčių.
Pasakei, kad esi gėjus?
Aš esu biseksualas.
Pasakei jam, kad esi biseksualas?
Ne.
Kam nors tai pasakei?
Nelabai.
Ar pasakei tai sau?
Ne.
Ak, Nailai.
Dėjau į tave daug vilčių.
Ar tapai pakankamai atviras, kad įsimylėtum vyrą?
Taip, tik vieną kartą.
Koks jis buvo?
Jis buvo…
puikus.
Tikrai nuostabus.
Beje, kalbu apie tave.
Supratau.
Klausyk...
nenori...
vėl pažinti vienas kitą?
Jei nori, gali apie tai pagalvoti.
Tikriausiai trenktum man į veidą, bet nemanau...
kad galėčiau sau atleisti, jei ne...
Penktadienis tinka?
Taip.
Pasimatysime tada.
Ir gražiai elkis.
Nenoriu sužinoti, kad vėl grįžai į tas vieteles.
Vieną, prašau.
Tai tau jis patinka?
Taip, manau, kad taip.
Jaučiu, kad tai gali būti kažkas.
Tai puiku, mažiau.
Labai dėl tavęs džiaugiuosi.
Butčai.
Ką jis daro?
Stebi kitus, mažiau.
Turėtum jau tai suprasti.
Taip, bet jis savęs neliečia.
Jis tik stebi.
Gerai, palauk.
Taip, taip.
Jis išsigimėlis.
Ar turėčiau ką nors pasakyti?
Ką pasakytum?
„Kodėl nesimasturbuoji?“
Paliksi save atvirą kritikai.
Negaliu tęsti, kol jis tiesiog spokso.
Jis nejudina savo veido.
Tiesiog nekreipk dėmesio.
Greitai suveiks kvaišalai, tau niekas nerūpės.
Ne, aš kai ką pasakysiu.
Galiu tau padėti?
Taip.
Ar aš tave pažįstu?
Tikiuosi, kad ne.
Nesijaudink.
Esu pats geriausias advokatas.
Dėl Dievo meilės, tik nepamiršk mirksėti.
Džentelmenai, ši vieta iš tikrųjų yra gerai žinomas sekso klubas.
Galite paaiškinti, kodėl čia esate?
Iš tikrųjų tai – nudistų spa.
Jei ateisite su tokiomis uniformomis,
žmonės pasimes.
Giliai įkvėpkite ir iškvėpkite.
Tuoj grįšiu.
Tu nepadedi. Eik. Pasimatysime vėliau.
Aš nepaliksiu tavęs mirti homofobiškoje įstaigoje,
kur tau padarys Dievas žino ką.
Tai buvo automobilio avarija, o ne žmogžudystė.
Ir čia Britanija, o ne Čečėnija. Eik.
Kol jie nesuėmė mūsų abiejų.
Iš kvapo nieko neužfiksavome.
Deja, reikės kraujo tyrimo.
Ne, klausykite, ne taip pasukau. Viskas.
Atleiskite, bet turėsite vykti į nuovadą.
Prieš tai, greitai pasitarsiu su savo klientu.
Nesijaudink, aš tave ten pasitiksiu, gerai?
Jei ką nors turi, siūlau paslėpti tai po kiaušais.
Pilnos paieškos už tokį nusikaltimą neatliks.
Netrukus pasimatysime.
Juk tu nevairuosi?
Ačiū Dievui.
Šiandien laidotuvės, o aš toli nuo namų.
-Tikrai? -Taip, mano draugo mamos laidotuvės,
bet jie... jie labai artimi.
Tai panašu į pasiteisinimą.
Tada pateikite kaltinimą!
Buvau apkvaišęs! Apkaltinkite!
Kraujyje rasta metamfetamino ir kreko.
Nežinojau apie antrąjį.
Ar galite paaiškinti, kodėl nusprendėte vairuoti apkvaišęs?
Klausykite...
gali būti, kad kvaišalai buvo įmesti į mano kliento gėrimą,
pateikite kaltinimus, kovosime iki galo.
Jūsų klientas tai prisipažino sargui.
Aišku. Prisipažinai?
Nemoki sau padėti, ar ne?
Nailai Brendonai Kenedi,
jūs kaltinamas vairavimu apsvaigus nuo narkotikų.
Neprivalote nieko sakyti...
-Brendonas? -...bet tai gali pakenkti
gynybai, jei to, kuo kliausitės teisme, nepaminėsite apklausinėjant.
Bus suteiktas užstatas, priklausomas nuo sąlygų,
kurios jums bus paaiškintos tinkamu laiku.
LEIDĖJAS
Niekada nėra lengva atsisveikinti,
bet guodžiamės žinodami,
kad nors jos žemiškoji kelionė baigėsi,
jos siela rado paguodą
mūsų gailestingojo Dievo glėbyje.
Mora buvo išdidi moteris.
-Bet ne iš tuštybės... -Atsiprašau.
...ar pasipūtimo,
Atleiskite.
...bet buvo tyli, tvirta,
gyveno vadovaudamasi tikslu
ir principais.
Atleisk, kad vėluoju.
Tu užtrauki gėdą.
...ir su stiprybe, kuri nereikalavo dėmesio.
Ji buvo gera moteris
ne tik žodžiais, bet darbais.
Nesvarbu, ar pagalbos reikėjo kaimynui, ar liūdinčiam draugui...
...o dabar kelis žodžius nori tarti jos mylimas sūnus,
Rubenas Palisteris.
Ačiū visiems, kad atėjote. Ar gale esantys mane girdi?
Žinote, aš...
taip stengiausi žodžiais išreikšti,
ką mano mama man reiškė,
tai – geriausia, ką sugebu.
Viena A4 lapo pusė.
Tiesą sakant, nežinau, ką dabar jaučiu.
Jaučiu daug kaltės, daug pykčio, daug atgailos.
Paskutinis dalykas, kurį jaučiu…
yra sielvartas.
Žinote, keista.
Nors jau virš 10 metų kasdien laukiau, kad ši diena ateis...
niekas negali tavęs tam paruošti.
Kai kalėjime kas nors paskambina...
manau, kad tai ji.
„Tai tik pokštas. Aš dar gyva.“
Nors ji nelabai juokavo.
Žinote, kartais manau,
kad mirtis nėra apie tai...
kad pasiilgsti žmogaus, bet...
pasigesti santykių, kuriuos galėjai su juo turėti.
Mes su mama galėjome būti ypatingi,
jei tik būčiau...
šiek tiek susikaupęs.
Mano gyvenime buvo toks laikotarpis,
kai pirmą kartą atrodė,
jog viskas mūsų santykiuose gali būti gerai.
Mokykloje išlaikiau
egzaminą
ir ji taip nusišypsojo, nežinau,
jos akys pirmą kartą nusišypsojo kartu su lūpomis.
Tam tikra prasme jos veidas tapo visuma.
Nežinau. Atleiskite.
Truputį nesilaikau scenarijaus.
Pamačiau palengvėjimą.
Pamačiau pasididžiavimą.
O aš per egzaminą sukčiavau.
Ir kai ji sužinojo, jos veidas
tapo toks, koks buvo.
Ji šypsojosi lūpomis, bet ne akimis,
dabar buvo sunkiau...
...kai ji kas savaitę lankė mane kalėjime...
ji buvo beveik neatpažįstama.
Savo gyvenime padariau daug klaidų.
Septyniolika metų kalėjime.
Trečdalį gyvenimo įstrigęs sušiktoje dėžėje...
kai galėjau būti ten, leisti laiką su savo motina.
Pažadėjau jai...
kai mane pirmą kartą paleido,
kad daugiau niekada nesėsiu,
kol ji gyvens.
Na, pažado neištesėjau...
ir netrukus ji mirė.
Atsiprašau, mama.
Atsiprašau, kad reikėjo laukti
iki dabar, kol prisiimčiau kažkokią atsakomybę.
Atleisk dėl visko, ką priverčiau išgyventi.
Žinai...
keista...
bet tarsi džiaugiuosi, kad vėžys tave pasiglemžė,
nes tai reiškia, kad mirei ne dėl manęs.
Ilsėkis, mama.
Pasimatysime kitame gyvenime…
kuriame padarysiu viską, ką galiu,
kad atpirkčiau kaltę už šį.
Viskas gerai?
Sveikas, mažyli.
Pykstu?
Klausi, ar pykstu?
Tu net nežinai to žodžio prasmės.
Aš nirštu.
Pažiūrėkime, ką šią popietę padarei.
Atvykai pavėlavęs, prakaituodamas kaip pedofilas,
didžiąją laiko dalį uostei koksą tualete.
Atleisk, mama.
Kodėl to nepripažįsti?
Nuo pat pradžių norėjai sugadinti laidotuves.
-Nenorėjau. -Nagi!
Tu visada jos nekentei. Tu taip jai keršiji.
Ne, nekeršijau, pažadu. Tiesiog...
Atleisk, galiu atsiprašyti?
Ne...
Ką tu darai?
Rodau solidarumą.
Geriausiai tai gali padaryti nesiartindama.
Prašyčiau.
Tau tavo poreikiai rūpi labiau už laidotuves.
Klausyk, sakiau tau...
Eime čia.
Pareiškei užuojautą, tai labai miela,
bet nuo šiol nesiartink.
-Kodėl? -Vėl jį nuskriausi.
Tu taip sakai? Tu nuolat jį skriaudi.
Netiesa. 4 metus aš jį lankau kiekvieną savaitę.
Nepabėgau su kažkokiu gražuoliu,
kad tik grįžčiau, nes nepakenčiau vienatvės.
-Tu tikras bjaurybė. -Ne, nesu toks.
Aš daug labiau pasistengiau.
Aš jį pagerbiau knygose.
Pakeičiau visą istoriją apie tai, ką jis padarė Bendžiui.
Taip atsilyginau už vieną netikusį pasidulkinimą! Už viską.
Ketveri metai.
Taip sau pasakiau.
Jei dar jausiu kaltę po ketverių metų,
turiu kažką daryti.
Žinai, ką gali dėl to padaryti? Nusižudyk.
Nes tu vis tiek mirsi.
Nori žinoti dalyką, kuris labiausiai
neleidžia jam pasakyti?
Ne baimė, kaip jis reaguos,
ar kaip jis nusimins.
Nesakau jam, nes nežinau,
ar noriu jam pasakyti dėl to, kad sugriaučiau tau gyvenimą.
Kad jis sužinotų, koks tu išdavikas.
Ką man pasakyti?
Atleisk, Rubenai. Maniau, kad tu apačioje su Berdu.
Kiek laiko ten buvai?
Pakankamai ilgai.
Kur tavo sargybinis?
Jis mano kišenėje, štai kur
Turi visą laiką būti su juo.
Užsičiaupk.
Panašu, kad čia kažkas vyksta, apie ką turėčiau žinoti.
Ne, niekas nevyksta.
Mona planavo eiti.
Ne, niekur neisi.
Kol nepaaiškinsi.
Ką?
Šnabždėjimo, paslaptingų pokalbių.
Kiek žinau, jūs nebendraujate.
O dabar ginčijatės, lyg bendravote visą gyvenimą.
Kas tai?
Duosiu jums dešimt sekundžių,
kad paaiškintumėte.
Kas taip svarbu,
kad per mano mamos laidotuves
užlipote čia vien tik tam, kad pasišnekėtumėte man negirdint?
Kas tai?
Jūs šunsnukiai.
Jei norite, galiu skaičiuoti.
-Klausyk… -Penki, keturi…
-Ne. -Rubenai, prašau, paklausyk.
-...trys... -Rubenai, paklauyk...
Maniau, kad ėjai nusičiurkšti?
Ėjau.
Bet pradėjau plepėti.
Taip negalima.
Vos nepranešiau apie tave. Eime.
-Eime. -Tai dar nebaigta.
Žinau, kad kažką slepiate.
-Nagi. -Žinau, kad man meluoji, tu žiurke.
Tai – mano mamos laidotuvės!
O jūs esate meluojančios bjaurybės, ar ne?
Aš nesiartinsiu, gerai?
Pažadu.
Štai.
Vaistai ir brošiūros.
Geras popierius suktinėms.
Juokauju. Perskaitysiu jas.
Kas nutiko?
Šiandien mane suėmė ir apkaltino.
Sudaužiau savo automobilį.
Jėzau, Nailai.
Buvai apsisvaiginęs?
Taip.
Ir mano agentas man paskambino.
Kažkas nufotografavo mane lauke,
„The Sun“ apie tai parašys.
Tikriausiai paminės stovėjimo aikštelę,
kur aš buvau.
Visi sužinos.
Ak, Nailai.
Šis tavo nešamas kryžius per didelis, kad jį pakeltum.
Nemanai, kad visata bando priversti imtis veiksmų?
Netikiu tokiais dalykais.
Na, aš tikiu.
Ar tikrai nori tai atskleisti pasauliui
kažkokiame straipsnyje sušiktame laikraštyje?
Ko tu tiksliai bijai?
To, ką žmonės manys.
Bet juk tai žino visi tavo artimieji, ar ne?
Rubenas nežino.
Kodėl jam to nepasakius?
Nes aš negaliu.
Tiesiog...
negaliu.
Gali.
Iš pradžių gali būti nesmagu,
bet patikėk manimi,
atrasi savyje jėgų, kurių net nežinojai,
kad turi.
Laikyk tai šansu atsiverti pasauliui.
Padaryk tai, arba leisk kvailam žurnalistui
nuspręsti, kaip tai papasakoti.
Po tavo paskutinių
dviejų knygų,
negali sau leisti, kad apie tave blogai rašytų.
Eik velniop.
Taip, tiesiog…
Rytoj nueik į kalėjimą, žiūrėk jam tiesiai į akis
ir pasakyk: „Tai aš“.
Kitaip būsi bailys, nepripažįstantis, jog dulkina vyrus.
Nori arbatos?
Nemaniau, kad vėl tave pamatysiu.
Paskutinį kartą, kai taip išgąsdinau,
nesimatėme dešimtmetį.
Taip.
Pasakysi, kas tarp jūsų vyksta?
Nieko.
Nesąmonė, kad nieko.
Supranti, Rubenai...
Žinau, kad kažkas įvyko.
Aš gėjus.
Na, esu biseksualas, bet...
paprasčiau pasakyti gėjus.
Tu biseksualas?
Taip.
Dėl to ginčijausi su Mona.
Ji norėjo tau pasakyti, kad atkeršytų, nes pasakiau apie Bendžį.
Tu biseksualas?
-Taip. -Tu? Biseksualas?
Aš ne...
Manau, kad aš gėjus.
Leisk man pasitaisyti.
Aš gėjus.
Tu gėjus?
Aš gėjus.
Argi nesistebi?
Stebiuosi, kad tai pripažinai.
Nagi, Bembersai. Visada tai įtariau.
-Nuo kada? -Visada.
Nuo tada, kai tavo spintoje radau tą Doctor Who šlamštą.
Palauk, tai tu…
Tai tavęs neerzina?
Erzina? Kaip tai susiję su manimi?
Net geriausiu atveju, Rubenai, nevengi homofobiškų žodžių.
Tai tik žodžiai.
Ne, tai ne tik žodžiai. Jie skaudina.
-Tik jei leidi jiems. -Na, leidžiu!
Kiekvieną gyvenimo dieną leidau jiems mane skaudinti!
Kaip suprasti, kad neerzina?
Nieko nejaučiu.
Man nerūpi, su kuo dulkiniesi. Kodėl turėtų rūpėti?
Mūsų mamos lezbės.
Taip, bet lesbietės kietos. Augdamas nuolat tai kartodavai.
Kai man buvo 17 metų.
Jei mūsų mamos ką nors įrodė, tai, kad lezbės nelabai kietos.
Tai tavo reikalas, seni. Tai nesusiję su manimi.
Susiję, Rubenai. Vadindavai mane žydru.
Taip, taip pat vadinau bjauriu ir storu,
bet dėl to tau neišsivystė kompleksas.
Nori sužinoti, kas buvo tikrasis homofobas
tavo gyvenime?
Prisiartink.
Aš tau pasakysiu.
Tu.
Tai rūpėjo tik tau, Nailai.
-Visą laiką rūpėjo tik tau. -Ne.
Mokykloje iš manęs tyčiojosi.
Nepatikėtum, ką jie man sakydavo.
Taip, bet tu klausei.
Žygiuok pagal savo būgno ritmą.
Tai padeda užgožti kitą triukšmą.
Tai nėra taip paprasta.
Paprasta, Nailai.
Iššvaistei gyvenimą šokdamas pagal kitų melodijas,
bet niekada neturėjai savo ritmo.
Tikrai neleisiu, kol čia sėdžiu,
tau kaltinti manęs dėl visų savo bėdų.
Priimsiu 10–15 procentų, bet ne daugiau.
Tai tavęs neerzina?
Ne.
Jei ką...
didžiuojuosi.
Tegul vadina gėjais, mes didžiuosimės.
Oho, aš…
Nežinau, ką pasakyti.
Nereikia nieko sakyti.
Ačiū.
Jei jau atviraujame,
galiu tau kai ką pasakyti?
Tai apie mano tėtį.
Taip.
Aš jo nekenčiau.
Žinau.
Nekenčiau jo dėl to, ką jis man padarė.
Jis tave mušdavo ir panašiai.
Taip būdavo geriausiu atveju, supranti?
Taip būdavo geriausiu atveju.
Dieve, Rubenai, labai užjaučiu.
Tai tave sunaikina.
Paverčia tave pusvyriu.
Ne.
Seni, tu tikrai ne pusvyris.
Jei tu pusvyris, baisu pagalvoti, kas aš.
Ketvirtvyris. Prakeiktas taškelis.
Praleidau gyvenimą įrodinėdamas.
Stengdamasis save paversti pilnu.
Na, tau pavyko.
Be jokios abejonės.
Žinai…
Mano kūnas…
Kartais sureaguodavo, supranti?
Aišku.
Daugeliu atžvilgių, nesu buvęs toks artimas su kitu.
Ar to jau per daug?
Ne.
Ne, viskas gerai.
Supranti, aš...
kartais baigdavau, supranti?
To jau per daug. Atleisk.
To jau per daug.
Blogai apie mane mąstai?
Ką? Ne, žinoma, kad ne.
Nekvailiok.
Tu – mano didvyris.
Dabar dar labiau, kai žinau, iš kur tavo šarvai.
Atleisk.
Tau nereikia atsiprašinėti.
Jauteisi, kad negalėjai būti su manimi atviras.
Aš dėl to kaltas. Labai atsiprašau.
Myliu tave, brolau.
Myliu tave, seni.
Myliu tave, supranti?
Myliu tave, brolau.
Myliu tave, brolau, supranti?
Myliu tave, po velnių.
Myliu tave.
Po velnių.
Dabar mes tikrai panašūs į homoseksualų porelę, ar ne?
Velnias.
Ak, seni.
Jaučiuosi lengvesnis.
Ar nori dar ką nors atskleisti?
Geriausia dabar viską išsipasakoti.
Taip.
Na, sakyk.
Velnias.
Pameni Albį?
Taip, vaikinas, kurį primušiau.
-Taip. -Taip.
-Mes susitikinėjame. -Ką?
Ką? Negali būti!
-Manau, jis tas vienintelis. -Ką?
Kiek laiko susitikinėjate?
Savaitę, mažiau.
Ką? Tu išprotėjai.
Kai žinai, žinai.
Taip, tikriausiai.
Palauk.
Ar tai jis tada bandė man pasakyti?
-Taip. -Tu šunsnuki!
Dėl to virš dešimtmečio prasėdėjau kalėjime.
Man tai būtų nerūpėję.
Tu prakeiktas asile.
Atsiprašau.
Palauk, tu sakyk.
Pameni Selestę?
Ką? Buvusią kambariokę?
-Taip. -Taip.
Pasidulkinome, kai mane paleido.
Ką? Negali būti!
Tai buvo mano misija.
-Ką? Ji pasirašė? -Lyg šuo su kaulu.
Maniau, ji tavęs nekentė.
Nekentė.
Ta prancūziokė vos nesulaužė mano dubens.
Nagi, tu ką nors pasakyk.
Nekenčiau tavo mamos.
Taip, o aš nekenčiau tavo.
Pameni, kaip tavo fizinio rūbai dingdavo?
-Taip. -Aš juos paimdavau.
Velnias. Tu...
Negalėjau atsispirti. Juokinga, kaip slidinėdavai
futbolo aikštėje su odiniais batais.
Kiekvieną savaitę atrodydavau kaip kvailys.
Tu šunsnuki.
-Gerai. -Taip.
Kas dar?
Taip, taip.
Kol tavęs nebuvo, pasidulkinau su Mona.
Berdas mano vaikas.
Jis dar nori kovoti, ar ne?
Ne! Ne! Ne! Ne!
Ne! Ne!
Myliu tave, brolau, supranti?
Myliu tave, supranti?
Taip!
Velnias.
Subtitrus vertė: Beatričė Lapytė