Naiels, mans brālis.
- Pagaidi te. - Nē, Naiel.
Lūk, viņš nāk. Nāksi uz deju, ko?
Kāpēc tu esi šeit?
Man arī prieks, Bembij.
Velns, nesauc mani tā!
Kāpēc tu esi šeit?
Tā nevajag. Aiziesim aprunāties divatā.
Labi.
Tiešām esmu gaidībās?
Jā, kundze. Viss izskatās labi.
Bet tas ir neiespējami.
Man teica, ka nevaru palikt stāvoklī.
Teica, ka tas nekad nenotiks.
Man ir 20 gadu pieredze, saku droši, esat stāvoklī.
Apmēram deviņas nedēļas.
Vai jums ir kādi jautājumi?
Jā, kas notiks tālāk?
Jums ir jāsāk plānot.
Šī ir geriatriska grūtniecība,
jāierobežo jebkāds stress jūsu dzīvē.
Jēziņ, Naiel, tev būs jāizvācas.
Vai tā iekārta ir uzticama?
Kā, lūdzu?
Ir taču tādi nostāsti.
Izmeklē un redz, ka fiziski tur nekā nav.
Šķiet, to sauc par pseidogrūtniecību.
Fiziski nekā nav,
bet ir sajūtas.
Man būs pseidoattiecības, ja tā turpināsi.
Nē, esiet mierīgs, Kenedija kungs, tā ir īsta,
un jums tam ir jāsagatavojas neatkarīgi no tā, ko izlemjat darīt.
Atstāšu jūs aprunāties.
Kā var tā nepaveikties!
Mums sekss ir reizi sešos mēnešos, un es esmu stāvoklī.
Padomā par to, Naiel.
Raudāšana, kliegšana, garastāvokļa maiņas.
Un tad vēl jādomā par bērnu.
Pasaki man godīgi, ko tu domā.
- Par ko? - Par to, vai tu to vēlies.
Saki droši, es nenosodīšu.
Jēziņ, es nezinu. Nu...
Vai tu to vēlies?
Es tā domāju.
Man ir 42 gadi. Man teica, ka bērnu nekad nebūs.
Varētu būt mana pēdējā iespēja būt nelaimīgai.
Bet katram mākonim ir zelta maliņa.
Vismaz šodien līdz darbam ir pavisam tuvu.
Tiksimies vēlāk.
Vai nāksi vakariņās ar Rūbenu un Monu?
Tas ir šodien, ja? Jēziņ.
Atkal visu laiku bučosies kā iepriekšējā reizē?
Nē, nedomāju vis. Es ar viņiem par to runāju.
Tad labi, es būšu.
Atā, Naiel.
Vai arī būtu jāsaka "tēti"?
Tu esi sasodīti skaista!
Tik burvīgs kakls. Varētu to apēst.
Lai paliek galva un pleci vien, sasodīts.
Atvaino, ko tu teici?
Es runāju par Grieķiju.
Varbūt izstāsies no Eirozonas, un atkal būs drahma.
Labi, jā, velns.
Klau, vai būsim beiguši? Drīz satumsīs.
Nepajautājām Naielam par jauno grāmatu.
Ej ellē.
Labi, metam mieru, Rūben.
Pasūtīšu jums taksometru.
Stāsti, es klausos. Par ko tā ir?
Daļēji autobiogrāfisks stāsts par jaunu puisi...
Nu nē, viņš sāk. Pasteidzies, Rūben.
Rakstu, cik ātri varu.
Jā, lieliski.
Beidz taču! Mēs jokojamies.
Kādudien man būs partnere, kas mani ciena.
Labprāt viņu satiktu.
Viņa ir tik lieliska.
Šoferis būs pēc piecām minūtēm.
Es jūs pavadīšu.
Vai spēj noticēt?
Dzeram vīnu dārzā kā tādi smalki kundziņi.
No kurienes cēlušies? Ej galīgi.
- Vai ne. - Vecīt, zinu, ka daudz jokoju,
bet es ar tevi ļoti lepojos.
Atceros, kad mēs no jauna tikāmies,
tu biji zemākajā punktā. Bet skat!
Jauka meitene, skaista māja, jauna grāmata, liels daikts.
Tāds tas ir nemainīgi.
Kad, tavuprāt, pabeigsi grāmatu?
Nedomāju, ka ilgi. Esmu finiša taisnē.
Tikai... tikai jāizdomā beigas.
Jā, nu, grāmatai vajadzēs beigas, tas gan.
Kāpēc tu jautā?
Negribas to teikt, bet...
man vajadzēs to naudu, ko tev aizdevu.
Visu?
- Jā, sasodīts. - Jēziņ, trīsdesmit tūkstoši.
Pagaidi sešus mēnešus, līdz saņemšu prēmiju!
Nē. Uzraksti beigas un pabeidz grāmatu.
Derēs jebkuras beigas.
Beidz, Rūben.
Apdraudi māksliniecisko integritāti.
Labāk tā nekā tad, ja apdraudēšu tavu veselību.
Labi, tas bija skarbi.
Nevajag atvainoties.
Es neatvainojos.
Neaizmirsti viņa somu.
Vai varam parunāt par šo citreiz? Negribu, lai Eva dzird.
Ko? Viņa zina, ka esi man parādā naudu.
Jā, viņa domā, ka es tev jau samaksāju.
Bet tu man nesamaksāji.
Es zinu.
Piedrāzt. Nozagi savai draudzenei 30 tūkstošus?
- Viņas tētim. - Vienalga, tas ir neprāts.
Kā tu to iztērēji?
Nav svarīgi.
Skaidrs, ka svarīgāk nekā man atmaksāt.
Tu gribi teikt, ka tev bija mana nauda
un tu to visu paturēji sev?
Jā.
Man žēl.
Tev nevajadzēja man to teikt, Naiel.
Tiešām nevajadzēja.
Tas ir dīvaini.
Pelna simt tūkstošus gadā. Kam viņam tā vajadzīga?
Nezinu, Naiel. Pastāsti savu teoriju.
Norādīšu uz trūkumiem tavā raksturā.
- Viņš mani čakarē. - Brīnišķīgi.
Atriebjas par cietumu,
liekot atmaksāt to izšķirošā karjeras brīdī.
Kā tad! Atriebjas par to, ka viņu piečakarēji,
dāvinot naudu pusmājas vērtībā.
Es viņu nečakarēju. Esam to pārrunājuši.
Viens otru uzmetām. Pie tā arī palikām.
Ilgs, mokošs un dārgs veids, kā tevi vazāt aiz deguna.
Aizdot tev naudu, zinot, ka to nekad neatgūs?
Salauzt tev pirkstus būtu lētāk.
Nē, es tev saku, tā viņš dara.
Pēdējo gadu laikā tavā labā viņš izdarījis vairāk nekā citi.
Uzturēja tevi finansiāli,
kad tu mani izputināji ar visām savām muļķībām.
Tava nelaime ir tā,
ka tu viņā joprojām redzi puiku, ar ko izaugi.
Parunā ar viņu.
Aizved viņu kaut kur un atrodi īsto brīdi.
Viņš atmaigs.
Pagaidīs vēl sešus mēnešus, es tev apsolu.
Dziļi sirdī viņš ir liels un pūkains.
Mērglis!
Man tas šķiet absurds.
Paklausies.
Mona vakar teica, ka vēlas pasniegt deju nodarbības.
Vai esi dzirdējis ko tik stulbu?
Jautāju, ko viņa no tā iegūst.
Zini, ko viņa teica? Pašrealizāciju.
Nožēlojami. Viņa ir mana sieva. Vajadzētu pašrealizēties ar mani.
Tā lutinu, bet viņa saka, ka vajag dzīvi,
lai arī devu viņai labāko.
Tā ir pamatīga cūcība.
Un neuzticos maitam Bendžijam, kas viņu aicina.
Sasodītais tēvocis Riko.
Viņam ir slikti nodomi, un tas mani kaitina.
Gribas iet un uzšķērst viņa galvu,
padejot uz viņa smadzenēm.
Par ko tu gribēji ar mani runāt?
Par naudu.
Piedrāzt. Tāpēc esam te? Atmaidzināt mani?
- Būtu jauki. - Jā, tu man samaksāsi, Naiel.
Tas nav godīgi.
Tu esi vienīgais mērglis pasaulē,
kurš aizņēmies 30 000
un liek otram justies slikti par to, ka lūdz atdot.
Jā, bet varbūt var izveidot kādu atmaksas sistēmu?
- Protams, vari man maksāt 800 mēnesī. - Neiespējami.
Varētu izspiest 200.
- Nē, ar to nepietiek. - Tad man nav variantu.
Ja vien neatsakos no saviem sapņiem, ko nevēlos darīt.
Naiel, sapņi ir atteikušies no tevis.
- Tas bija skarbi. - Nav jāatvainojas.
Es neatvainojos.
Es neesmu briesmonis. Ir citi veidi, kā to izdarīt.
Kādi citi veidi?
Algoju dārznieku un apkopēju par 15 mārciņām stundā.
Varu atlaist, vari ieņemt viņu vietu,
atskaitītu no parāda.
Gribi, lai esmu tavs kalps?
Izpirkšanas kungs nav neviena kalps.
Bet tā var darīt.
Pāris reižu nedēļā. Par 200 mārciņām mēnesī.
Pievienojot 200, kopā jau ir 400.
- Pagaidām tā var. - Jā, bet, Rūben, jēziņ.
Nedomāju, ka es justos ērti.
Nu...
vai tu jūties ērti?
Jā, es domāju, ka var iztikt.
Sveiks.
Gribi pievienoties?
Protams.
Nepatīk, ka viņš liek tev to darīt.
- Kur viņš ir? - Sazin kur.
Slepeni klīst naktī.
Atkal runāji par deju nodarbībām.
Vai ne?
Jā.
- Izdrāzās laukā. - Skaidrs.
Vai tu viņam nepakļausies?
Nē.
Nevar sākt Trešo pasaules karu par dažiem virpuļiem.
Varbūt uzraksti nodaļu grāmatā, ka es eju dejot.
Izlasīšu un šķitīs, ka esmu tur.
Nav tas, ko iedomājies. Nekad neesmu dejojis.
Beidz. Skotu tautas dejas skolā?
Atšujies!
Visapkaunojošākā pieredze mūžā. Neviens ar mani nedejoja.
Tikmēr Rūbenam kaklā kārās piecas sievietes.
Tāds viņš ir.
Jā.
Man pietrūkst tā Rūbena.
Jā, man arī.
Kā tu domā, kas notika?
Tādi ir vīrieši.
Laika gaitā mainās.
Es nu labāk iešu.
Citādi Eiva domās, kur esmu.
Ej vien, tīģeri.
RŪBENS ATSŪTI FOTO, KAD ESI BEIDZIS
Aizmirsu pateikt.
Es atceros, kā tu dejoji...
toreiz skolas laikā.
Grūti aprakstīt, bet...
Es atceros, ka tu biji tik...
brīva.
- Rūben? - Ko tu viņai pateici?
- Kā, lūdzu? - Šovakar māca pirmo nodarbību.
To, kā viņa izskatījās, kad dejoja skolas laikā.
Vienkārši komentārs.
Kamdēļ komentēji?
Viņa jau bija gatava mest mieru.
Nedomāju, ka tam ir nozīme.
Jā, ir gan. Tu sačakarēji,
jo tagad nevis liedzu hobiju, bet apspiežu viņas brīvību.
Es neredzu problēmu.
Agrāk viņa visu dienu bija mājās un gaidīja mani.
Tagad es atgriežos, bet viņa kaut kur gorās.
Un? Kas tur slikts, ka viņai pievērš uzmanību?
- Ja ko proti, rādi visiem. - Ei, ei, ei.
Tā nedrīkst. Mēs esam precējušies.
Tas pieder man.
Nav ko rādīt to, kas pieder man.
Vai tu dzer savas zāles?
Izdzeršu visas, ja to neatrisināsi.
Ko tu gribi, lai es daru?
Gribu, lai tu ej uz deju nodarbību un pieskati viņu.
Man jāizseko tava sieva?
Nē, nav jāizseko, Naiel. Jēziņ!
Paliec viņas tuvumā.
Izseko viņas kustības, mazliet apskati vietu,
bet neizseko viņu.
Nezinu, Rūben, man tas šķiet...
ačgārni.
Nezinu. Esi darījis ko ļaunāku iepriekš, vai tad ne?
Varbūt varam uziet pie Eivas, lai viņa to izlemj.
Vai viņas tēvs.
Bet ko? Vai gaidi, lai pievienojos?
Jā, kāpēc ne?
Ja tu to atbalsti, varbūt atradīsi arī savu brīvību.
Apturi viņas dzeršanu.
Iedzerot vienmēr saka visu, kas uz mēles.
Labi, draugi, sāksim?
Veiksim dziļo pietupienu. Gatavi?
Trīs, divi, viens.
Atvaino.
Tu zini, kāds ir Rūbens, kad viņš uzstāj.
Jā, zinu, tāpēc šoreiz nepadošos.
Lai 60 gados saprastu, ka dzīvi esmu vadījusi pēc viņa stabules.
- Vai tiešām runa ir par dejošanu? - Nē.
Tas ir kas dziļāks.
Nu, vari taču pateikt.
Nē, es nevaru.
Tas viņu iznīcinās.
Varbūt ejam iedzert?
Ko? Viņš jautāja, cik tev gadu?
Jā, kaut kāds čalis.
Teica, ka priecājas redzēt, ka to daru savā vecumā.
Neprāts. Ko tu atbildēji?
Teicu, ka man ir 30.
Neprāts, Naiel. Tu izskaties pēc karagūstekņa.
Es jūtos kā karagūsteknis.
Tāds arī būsi, ja vēlreiz atnāksi uz manu deju nodarbību.
Atvaino, Mona. Netuvošos.
Tā jādara. Eiva domās, ka izvairos no viņas.
Kāpēc lai tu no viņas vairītos?
Kā izrādās, viņa ir stāvoklī.
Oho! Apsveicu. Tas ir ātri.
Jā.
Kas vainas? Tu šaubies?
Nu...
Mēs kopā esam gadu.
Knapi viens otru pazīstam.
Es teiktu, ka tā ir labāk, nekā zināt par otru visu.
Jā, varbūt. Tikai liek šaubīties, vai tas ir pa īstam.
Rūbens trakos, kad uzzinās, ka Eiva stāvoklī.
Ja? Kāpēc tā?
Viņš ir neauglīgs.
Ko?
Pazemināta auglība, bet tas ir teju viens un tas pats.
Tāpēc viņš ir tik greizsirdīgs?
Jā.
Baidās, ka aiziešu pie cita, kas sniegs to, ko viņš nevar.
Oho. Rūbens?
Kāpēc tas ir tik šokējoši?
Tādam kā viņš vīrišķība ir galvenais.
Tas nav smieklīgi.
Nē. Atvaino.
Esat apsprieduši adopciju?
Reiz, bet Rūbens norāva virtuves izlietni no sienas.
Domāju, ka tu nesaproti, cik ļauni ir.
Šķiet, ka viņš šajā visā ir zaudējis prātu.
Piedzeroties stāsta, ka bērns viņam būtu Dieva plāns,
lai varētu lauzt ciklu.
Kā lai to saprot?
Dievs vien zina.
Viņš vēlas bērnu, par ko rūpēties,
jo tētis pret viņu neesot izturējies jauki.
Jā.
Bet mainīsim tēmu. Tas ir nomācoši.
Jā.
Par mūsu sačakarētajām attiecībām.
Par mūsu sačakarētajām dzīvēm.
Man patīk.
Jēziņ, Naiel.
Kur, ellē, tu biji?
Domāju, mums tas jādara.
Kopā jāaudzina bērns.
Eiva ir stāvoklī, un mēs mēģināsim.
Ak tā?
Tas ir viss? "Ak tā"?
Es gaidīju kādu āķi.
Āķa nav. Mums būs bērns. Vakar viņai pateicu.
Kad viņa palika stāvoklī?
Uzzinājām pirms nedēļas.
Neizklausās pārliecinoši.
Visu pārdomāju.
Attiecības ar Eivu ir jaunas,
ir biedējoši būvēt tās ap bērnu.
Tieši tā.
Bez visa pārējā jau ir gana smagi.
Kas ir viss pārējais?
Tava seksualitāte.
Tas ir beidzies, es jau tev teicu.
Vai tiešām?
Cik ērti atrast heteroseksuālo pusi,
tiklīdz tavā dzīvē atgriezies Rūbens.
Cik var? Tā bija fāze.
Tā nebija fāze, bet nopietna problēma.
Kā tad tā pārgāja?
Jo tu izmantoji priestera pakalpojumus.
Neviens tik daudz nemaksā, lai izkļūtu no kādas fāzes.
Tas nebija priesteris.
Bet garīga personība.
Šarlatāns, un tu biji muļķis.
Bet nostrādāja, vai ne?
Kā tad! Muļķības!
Vai tiešām domā, ka tavu seksualitāti
var mainīt ar deva indes?
Neesi idiots, Naiel, jēziņ!
Kāpēc kopš tā laika nekā tāda nav bijis?
Tev vēl nav bijis pārbaudījuma, tici man.
Tas atnāks drūmākajā brīdī.
Tā vienmēr notiek.
Jēziņ. Pārstāj, lūdzu!
Tev par mani jāpriecājas.
Es priecājos, mīļais.
Tikai gribu, lai redzi pilnu ainu.
Ieskaties man acīs un pasaki, ka gribi bērnu.
Jā, mammu. Es gribu.
Tad dari to.
Es esmu drošs.
Jāaizmirst jebkas, kas rakstīts grāmatās.
Patiesībā vajadzīgs laiks, lai veidotos saikne,
īpaši tēvam.
Atvainojiet?
Naiels, ja?
- Jā. - Ko es tikko teicu?
Kaut ko par tētiem?
Jā, gandrīz viss teikums.
Dabiski, ka tētim vajag ilgāku laiku, lai izveidotu saikni ar bērnu.
Sasodīts idiņš.
"Ko es tikko teicu?"
It kā es būtu skolnieks.
Grib, lai visi sekotu līdzi.
Vienmēr skatās uz mani, izsakot ko kritisku.
Tu radi sajūtu, it kā nebūtu klātesošs.
- Tiešām? - Tas nāk no ģimenes.
Tev taču nebija tēva, vai ne?
- Viņš nomira. - Tieši tā.
Lielāka neesamība nav iespējama.
Jēziņ. Kas atkal?
Ko viņš te dara?
Rūben?
Ko tu te dari?
Gribu aprunāties.
Viss kārtībā?
Mums viss būs labi.
Atstāj mūs uz mirkli.
Tovakar.
Deju nodarbībā.
Gribu zināt, ko tu redzēji.
Es neko neredzēju.
Vai Bendžijs tur bija?
Jā, es tā domāju.
Kas notika?
Nekas.
- Viņi runāja? - Jā.
Tad kaut kas notika.
Runāšana neko nenozīmē.
Raksturo to, kas notika.
Viņš piegāja klāt nodarbības beigās. Viņi apskāvās.
- Apskāvās? - Jā.
Apskāvās? Mērglis!
Rūben, tu...
Tu pārspīlē.
Tas bija draudzīgs apskāviens.
Parādi man.
- Nē, es nevaru... - Apskauj mani tāpat.
Labi, es esmu Mona, tu esi Bendžijs. Apskauj.
Aiziet.
Nu, vienkārši...
Tikpat labi varēja sūkāt viņa locekli!
- Tas ir neprāts! - Nē, nav gan.
Gribu, lai turpmāk dari to labāk.
Es vairs no nevaru. Man ir sava dzīve.
Kāda dzīve? Esi praktiski bez darba.
Pat ja tā, es nespiegošu Monu!
Neko darīt!
Kad tev būs dzīve, varēsi sūdzēties, ka no tās atrauju.
Tev tas jādara, skaidrs?
Jo es tevi turu pie olām, Bembij.
Skaidrs? Vai tu saproti?
- Vai saproti? - Jā.
Labi, labi.
Vai tev ir vēl kas sakāms?
Jā.
Eiva ir stāvoklī.
Oho.
Nu...
tas ir lieliski.
Godīgi sakot, tas ir...
tas ir lieliski.
Es būšu tēvocis. Ko?
Tēvocis Rūbs.
Ei, izklausās labi, ko?
Nākšu ciemos un rādīšu triku ar monētu aiz auss.
Tu nedrīksti viņam to iemācīt.
Tas ir mans triks, labi? Tu, sieviešu medniek.
Ja? Es ar tevi lepojos.
Mans brālis no citas mīļākās.
Lietderīgi izmantoji savu daiktu.
Ei, ei.
Viņiem tas jāliek muzejos.
Lai apskata tavu daiktu.
Spēj iztēloties? Liels pimpis ar spēcīgu sēklu.
Visi cilvēki muzejā klejotu apkārt un aplūkotu.
Viņi nekad mūžā neiedomātos, ka tas bijis
piestiprināts tādam knēvelim.
Vai pie tik izkāmējušas sejas.
Noteikti domātu, ka piederējis
kādam milzu bizonam,
kādam grieķu muskuļotam jāklim
vai kaut kādam krievu mērglim, ko?
Ei, parādi man, labi?
Jākli, hei! Parādi man.
- Nevajag. - Naiel, parādi.
- Parādi man savu daiktu. - Beidz.
Tikai gribu palūrēt.
- Ei, ei. - Novācies.
Nē, nē, tā ir kā sasodīta trofeja.
Ei, parādi man.
Jā, aiziet. Naiel, parādi.
Kā liela trofeja, vai ne?
- Ei, labi. - Novācies!
Tu man to parādīsi, Naiel.
Aiziet, Naiel. Aiziet.
- Nē! - Rādi, Naiel.
- Velc laukā. - Ko, ellē, tu dari?
Jā, nē, nē, nē, nē, aiziet.
- Gribu redzēt lielo, sasodīto... - Nē! Nost!
...apaugļošanas daiktu.
Pārstāj!
Turpmāk palīdzēsi man labāk, ko?
Tu viņu pieskatīsi.
- Pārstāj! - Nost! - Jā, ko? Jā?
Rūben!
Kas, ellē, te notiek?
Nekas.
Mēs vienkārši ākstāmies.
Paklau, ir jau vēls.
Varbūt vari atnākt citreiz.
Tu, lielais jākli.
Lielais jākli!
Jā!
Sveiks, draugs.
Sveika.
Kur ir Rūbens?
Šorīt aizbrauca uz Aberdīnu.
Nākamnedēļ būs ārzonā.
Mums visiem būs miers no viņa.
Vai tu gribi zupu? Es uzsildīšu.
Protams. Es tikai pabeigšu.
Nē, nevajag.
Tev ir svarīgāks darbs.
Nāc līdzi.
Iespējams, esi pirmais cilvēks, kas to izmantos.
Tu varētu parakstīt grāmatu un tad man to palasīt.
Te ir Wi-Fi parole.
Ja tev kļūst vēsi, Rūbena halāts karājas aiz durvīm.
Esmu sajūsmā, ka varēšu palasīt.
Lūdzu.
- Nedaudz karsta. - Paldies.
Aiziet...
Palasi man.
Ak, nē. Es jūtos neērti.
Tad es aiztaisīšu acis. Varēsi čukstēt.
"Billijs paskatījās uz Kosmo, kurš bija pilnīgs viņa pretstats.
Vardarbīgs, bezbailīgs,
it kā jebkurā mirklī varētu aizsvilties.
Izklausās pēc Rūbena.
"Viņš bija garš, slaids, ar melniem matiem,
un šķiet, ka viņam nepārtraukti lipa klāt meitenes,
visas viņš atraidīja pilnīgā bezrūpībā.
Izņemot Karu Elisu, izcilāko meiteni skolā.
Viņa patika visiem puišiem.
Viņai piemita reta, gaisīga īpašība,
it kā viņa būtu nepieejama.
Billijs nezināja, vai tā ir jaunība vai izskats,
vai arī pusaudža skatījums, bet viņa..."
Turpini lasīt.
"Gāja kā laumiņa ar burvju putekļiem,
izgaismojot ik skolas stūri."
Es nezinu, kā ar tevi,
bet es izjūtu ik grāmatas teikumu.
Patiešām viss ir labi.
Rūben.
Kas, pie velna? Tu šodien devies uz Aberdīnu.
Jā, es drīz došos.
Es tikai atvedu šos,
lai pateiktu: "Apsveicu."
Apsēdies.
Paskaties.
Es nebūtu vīrs, ja neatnāktu pateikt, ka es par jums priecājos.
Zini, Eiva,
tu būsi lieliska mamma.
Un, Naiel, tu būsi tētis.
Bet es nāku arī pateikt,
ka pieprasu atdot parādus.
Rūben, nedari to.
- Kādus parādus? - Naiels man ir parādā 30 000.
Ko? Domāju, ka tu samaksāji.
Kāpēc tu to dari, Rūben?
Jo, kad tev būs bērns, tev nekad nebūs naudas, ko atdot.
Naiel, kas te notiek?
Vai tāpēc, ka Eiva ir stāvoklī?
Kāpēc tu tā saki, brāl?
Es par tevi priecājos.
Tikai zinu, ka esat ļoti centušies ieņemt.
Viņa tev pateica.
Viņa tev pateica, sasodīts.
Viņa tev pateica!
- Rūben, pagaidi. - Viņa tev pateica!
Es viņu nogalināšu! Es viņu nogalināšu!
Ak šausmas, Naiel!
Tev viss kārtībā?
Man jāiet viņam pakaļ.
Nē, neej. Naiel, tev var būt satricinājums.
- Nē, man tas ir jādara. - Nē.
- Man ir jāiet. - Naiel, nē.
- Eiva, atlaid. - Nē! Naiel!
Velns.
- Vācies no manas mājas! - Lūdzu, Rūben, nedari tā.
- Parunāsimies, Rūben! - Nespēju noticēt!
- Lūdzu. - Atklāj manu noslēpumu, nolādēts!
Kāpēc tu tā dari?
Es taču tev teicu.
Es tev pateicu!
- Parunāsim par to. - Kas notiek?
Tā notiek. Viņas dēļ!
Stāsta manus noslēpumus!
- Rūben, pārstāj. - Kladzina citiem!
Pārstāj, pirms kāds izsauc policiju. Beidz!
Nav tava darīšana. Saproti?
Es tev pateicu, sasodīts!
Vai ir kāda problēma?
- Aizveries! - Rūben, pārstāj.
- Aizveries, resnā cūka! - Rūben, beidz.
Uzprasies? Tu sūda resnā cūka!
Rūben, paskaties uz mani!
- Ej prom! - Paskaties uz mani!
- Jā, uz ko tu skaties? - Pārstāj!
- Jā, tinies taču! - Ei, paskaties uz mani!
Tu zaudēsi visu, ja tu tūlīt pat nenomierināsies!
Skat, ko esi uzbūvējis. Skat, kas tev ir.
Ja viņi izsauks policiju,
tu visu zaudēsi un nonāksi atpakaļ cietumā.
- Rūben, atvaino. - Pat nedomā.
- Atvaino. - Pat nedomā par to runāt.
Piedrāzt!
Ko tu viņam pateici?
Man ļoti žēl, Mona. Viņš mani piespieda.
Viss kārtībā? Viss labi?
Re, ko izdarīja.
Nezināju, ka viņš to darīs.
Iesim iekšā, labi?
Es visu sakārtošu. Ejam.
Nāc, ejam.
Mēs visu sakopsim.
Ei, kas noticis?
Velns.
Tā ir mana dzīve.
Es zinu, ka man viņš jāpamet.
Bet es vienkārši...
tik ļoti viņu mīlu.
Zinu, ka nespēj to kontrolēt.
Bet tas mani nogalina.
Man ir sajūta, ka nododu viņu, sakot šo.
Tu esi pelnījusi ko labāku.
Es mīlu Rūbenu.
Bet viņš ir zaudējis prātu.
Viņam tagad galvā ir putni.
Bet pat putni no viņa ir noguruši.
Nē.
Jēziņ.
Viss kārtībā?
Atvaino.
Neatvainojies. Pastāsti, kas notiek.
Nē, man ir ļoti žēl. Tiešām ļoti žēl.
Kas notika ar naudu, Naiel?
- Es nevaru teikt. - Jā, vari gan.
Tā bija mana tēta nauda.
Man jāzina, kā tu to iztērēji.
Naiel?
Kā tu to iztērēji?
Es gāju kursos.
Es gāju...
kursos, kas palīdz sakārtot dzīvi.
Ko?
Tas nav normāli, Naiel.
Ko viņi lika darīt?
Es dzēru zālītes.
Skatījos uz attēliem, mazliet vēmu.
- Un tu tam iztērēji 30 000? - Nē.
Nē, iztukšoja kontu caur automātisko maksājumu.
Jēziņ.
Naiel.
Kāpēc nevari būt mierā ar šo savu pusi?
Ir 21. gadsimts. Nevienam tas nerūp.
Tas man nepalīdz justies labāk.
Tas, ka pasaule attīstās, problēmu tikai saasina,
jo man ir ne tikai kauns,
bet esmu arī neracionāls.
Saprotu. Kad pastāstīji, es teicu, ka tas nav svarīgi,
kamēr netraucē mūsu attiecībām.
Turklāt...
visi, kam tas ir svarīgi, zina.
Tava mamma zina.
Es zinu.
Cik saprotu, to zina ik fūres vadītājs Glāzgovā.
Neredzu problēmu.
Jo es nezinu!
Tev vajag palīdzību.
Profesionālu palīdzību.
Jo man nav spēka labot kādu, kurš nevēlas man rādīt sevi visu.
Es to sakārtošu.
Nezinu, kur sākt.
Sāc ar nozīmīgāko.
Un pamazām šķetini.
Es tikai gribēju paskatīties, kā tev klājas.
Jā, labi, es tā domāju.
Tas bija...
neprāta brīdis, bet...
Nedomāju, ka mums būtu jēga par to tagad lieki pārdzīvot.
Jā, piekrītu.
Tātad tevi tas neuztrauc?
Es nezinu, kā justies, ja godīgi.
Es neielaižu emocijas. Tad viss kārtībā.
Jā, bet tas ir nozīmīgi, Mona.
Tu pārgulēji ar viņa brāli.
Uz viņa virtuves grīdas.
Ko viņš pats flīzēja.
Jā, zinu. Es tur biju, Naiel.
Atvaino, Mona. Vai viss kārtībā?
Tu izturies tik vēsi.
Es vienkārši to nodalu. Tas man palīdz tikt galā.
Jā, saprotu,
bet ar viņa brāli, Mona.
Lūdzu!
Tu tiešām centies panākt, lai izjūtu vainu, Naiel?
- Tu esi brālis. - Jā, zinu, vienkārši...
Pārstāj tā darīt, lūdzu!
Jēziņ, Mona.
Kāpēc tu esi tik mierīga?
Tavai zināšanai...
Esmu bijusi šādā situācijā iepriekš.
Ko, krāpi Rūbenu?
Šī ir pirmā reize, kad man ir sekss, viņam nezinot.
Paga, vai mēs runājam par Bendžiju?
To idiņu ar ūsām?
Nav nozīmes, ar ko.
Jēziņ. Ar viņu, vai ne?
Tātad Rūbena aizdomas bija pamatotas?
Nebija pamatotas, Naiel.
Nav attaisnojuma izturēties tā, lai ko es būtu darījusi.
- Tu iedzini viņu neprātā! - Viņš piespieda!
Tiešām? Vai spieda tavu roku uz viņa peņa?
Zini ko, Naiel?
Nedomāju, ka tam ir saistība ar Rūbenu.
Bet ar to, ka saprati,
ka neesi tik īpašs, kā domāji.
Tinies no šejienes!
Man jāsapucējas. Parunāsimies par šo citreiz.
Jaundzimušajiem ļoti salst.
Tātad galvenais ir bērnu, cik vien var, vienmēr apģērbt.
Bet vislabāk ir...
Palīgā!
Mums slīkst pilnībā apģērbts zīdainis.
Naiel Kenedij.
Jums ir tiesības klusēt.
- Jebkas, ko teiksit... - Ej taču dirst!
Labi, vislabāk ir...
- Kas tas bija? - Viņš ir stulbs!
Atgriezies un atvainojies.
Nē! Viņam jāatvainojas man, jo es maksāju.
Viņam nav tiesību ar mani tā runāt.
Es maksāju tev, tāpēc varu runāt, kā man tīk.
Tu esi apkaunojums, Naiel Kenedij.
Bērns vīrieša apģērbā.
- Jā, varēsi kliegt uz mani rīt. - Es kliegšu tagad.
Es palikšu pie māsas.
Lai vari apdomāt, ko esi izdarījis.
Jo tu nedrīksti ne zagt manu naudu, ne arī bojāt šīs nodarbības.
Un, tici man, ja vēlreiz tā izdarīsi,
bērnu apmeklēsi tikai uzraudzībā.
Pēdējā iespēja.
Čau, te Rūbens. Atstāj ziņu.
Rūben, te Naiels.
Es zinu, ka tu tagad esi ārzonā,
bet es uzzināju informāciju par Bendžiju un...
Zini ko, es braucu uz Aberdīnu.
Sveiks.
Es gribētu runāt ar Rūbenu Palisteru.
Esmu viņa brālis. Man tiešām vajag sazināties ar viņu.
- Rūbens Palisters? - Jā.
Neesmu par tādu dzirdējis.
Jā, viņš te ir montētājs.
Bet viņš ik pa laikam ierodas pēc algas.
Īsti nezinu, bet viņš noteikti šeit strādā.
Ei, Bill, vai pazīsti Rūbenu Palisteru?
Ā, Paliju?
Vai tu domā viņu?
Jā, jā.
Jā, es viņu atceros. Viņu atlaida jau sen.
Ko?
Nē, bet tā nevar būt. Jo...
Viņam šobrīd jābūt ārzonā.
Es to varu pārbaudīt.
Nē, Rūbena Palistera te nav.
Labi.
Vai zināt, kur es varētu viņu atrast?
Es domāju, ka viņš paliek pie veca kolēģa,
ko sauc par Roju.
Labi, nu...
Vai jums ir viņa adrese?
Rūben!
Rūben! Rūben, pagaidi!
Lūdzu.
Runā ar mani.
Viņi stāsta, ka tu esot atlaists.
Ja viņi tā saka.
Cik sen tas bija?
Apmēram pirms gada.
Pirms gada?
Bet tu visu laiku esi šeit.
Jā, bija jāturpina izlikties, kamēr izdomāju, ko darīt.
Tāpēc arī mans telefons ir izslēgts.
Jēziņ, Rūben.
Kas notika?
Nekas. Personāla daļas muļķības.
Uzraugs izdarīja spiedienu, un es to neizturēju.
- Nebija tik ļauni. - Ak tā?
Jā, piespiedu viņu pie sienas.
Draudēju nogalināt ģimeni.
Pēc nedēļas mani atlaida.
Es nesaprotu. Pirms gada tu man aizdevi naudu.
Jā, pārsniedzu vairāku kredītkaršu limitu.
Ko?
Tu to darīji manis dēļ?
Es to darīju visu dēļ.
Kāpēc?
Jo man tas patika.
Man patika gādāt.
Es zināju savu vietu pasaulē.
Tāpēc tu lūdz to atdot.
Tā vairs nedrīksti turpināt. Jāpiesaka bankrots.
Piedrāzt to, vīrieši nepiesaka bankrotu. Neesi smieklīgs.
Man tikai jāatrod jauns darbs.
Bet tas ir grūti.
Cietumsods un pagātne.
Bet padomā.
Kas es būtu par vīrieti,
ja bez tā, ka nevaru viņai dot bērnus,
nespētu samaksāt arī hipotēku?
Un vai zini, kas ir ļaunākais?
Tev bija pilnīga taisnība.
Toreiz slimnīcā teici, ka es salaidīšu dēlī.
Un tā arī notika.
Tagad vari ēst savu popkornu.
Ceru, ka to izbaudi.
Tā nav, Rūben. Varu to apliecināt.
Viņa nedrīkst to uzzināt.
Rūben, tu tā nevari darīt mūžīgi.
Viņa nav tā vērta. Viņa nav mūžīga parāda vērta.
Viņa ir tā vērta.
Viņa ir tā vērta un vēl vairāk.
Viņa ir pelnījusi visu.
Paklausies...
Labi? Es tevi lūdzu.
Nesaki ne vārda ne viņai, ne kādam citam.
Lūdzu, brāl.
Manis dēļ.
Nevienam neteiksi, ja?
Protams, neteikšu.
Ņemot vērā kopā pārdzīvoto,
es joprojām tev uzticos vairāk par citiem.
KOPIENAS NAMS
Sveiks, draugs.
Nāc iekšā.
Kāds ir tavs attaisnojums šoreiz?
Es biju kopā ar vīrieti prostitūtu.
Vai bija labi?
Nē.
Īsti ne.
Es nespēju atslābt.
Vai tu beidzi?
Jā, bet es...
Nu, tu zini.
Es nebiju atslābis.
Es pat nespēju...
Kas noticis?
Vai varam apsēsties?
Man ar tevi jārunā.
Ir vēls.
Iesim iekšā.
Tu kaut ko zini.
- Kā to saprast? - Tu kaut ko zini.
Es ieslēdzu telefonu,
saņēmu balss ziņu.
Kaut kas notika manā prombūtnē.
Saistīts ar Bendžiju.
Nē, es...
Es pārpratu situāciju.
Tu zini, ka varu to izdabūt no tevis citādi.
Tu to esi sadomājis.
Zvēru.
Nē.
Kaut kas viņā ir mainījies.
Es to jūtu starp mums.
Viņa ir citāda.
Nav pierādījumu, Rūben.
Es atgriezos mājās, pirms atbraucu šeit.
Un es atradu savu halātu
uz grīdas savā kabinetā.
Smaržoja pēc kāda cita.
Smaržu nespēju atpazīt.
Es nezinu, cik tas ir nopietni.
Mērglis!
Pagaidi, es neko nepateicu, Rūben!
Tu neļāvi man pabeigt!
- Nevajadzēja. - Pagaidi.
- Nolādēts. - Rūben!
Rūben, pagaidi!
Adresi! Man vajag sūda adresi!
Ko? Kādu adresi?
Sasodītā Bendžija! Rūbens dodas turp.
Šausmas! Labi, Blančārda iela 16.
Labi!
Piedrāzt!
Subtitrus tulkoja: Anna Šēfere