Vad säger du? Ska vi fly?
Jag gör som du vill.
Vi kan fly, stanna, ringa polisen.
Jag ringer inte polisen på mitt bröllop.
Ska vi bilda ett litet gäng och få ut honom med våld?
Ett gäng? Är det vad du föreslår?
Bara folk som kan hjälpa till.
Kom igen, ingen här kan ta till våld.
Jag kan boxas.
-Jag är boxare. -Snälla.
Du har inte boxats sen du var 20. Enligt den logiken är jag student.
Jag säger bara att jag gör som du vill.
Jag kan konfrontera honom nu om jag måste.
Nej.
Gör inte det.
Vi gör det bara.
Vi tar oss igenom det här.
-Hoppas bara att han inte är här för mig. -Nej.
Det är han inte.
Hur vet du det?
Jag vet bara.
Jag vet.
Hur många tar den jäveln?
Fler än ett, antagligen.
-Förlåt. Jag vill bara ha ljus. -Jösses!
Det är Glasgow. Vi förlorade ljuset i maj.
Kan du ta fotot bara?
Utskrifterna är på skrivbordet om tio minuter.
Tacka fan för det.
Vad?
Jag förstår inte hur alla i landet vill fånga ögonblicket.
Det är svårt nog att ses offentligt,
än mindre att vara fångad i tiden.
Titta inte på mig så.
Du vet att jag är stolt.
Vem är tjejen?
Joanna.
Hon gillar dig.
Ja. Det är kvävande.
Nu kommer hon.
Ta det lugnt, okej? Tro inte att vi är mer än vi är.
Du är löjlig.
Du måste väl vara Nialls mamma Lori?
Det stämmer.
Du måste vara hans flickvän, Joanna.
Va?
Det är jag inte.
Förlåt. Fel av mig. Ni verkar vara ett fint par.
Wow. Hörde du det, Niall?
Det gjorde jag.
Ses vi på puben för den stora festen sen?
Trevligt, Lori.
Kalla mig mamma.
Okej.
Det ska jag. Hejdå, mamma.
Hejdå.
Förlåt, jag kunde inte motstå det.
Hon har ingen mamma,
så det kommer att göra allt värre.
Toppen.
Du, jag måste prata med dig om en sak.
Kan vi sätta oss?
-Vad vill du prata om? -Det säger jag när vi sitter.
-Säg det bara, mamma. -Jösses.
Jag måste fråga om du har pratat med Ruben på sistone?
Inte direkt.
Vi är så olika numera.
Tror du på det?
Det finns mycket av dig i Ruben.
-Det är nog därför du hatar honom. -Jag hatar honom inte.
Han gjorde bara fel.
Han gottgör det nu, Niall.
Han har jobbat ideellt.
Det vet jag.
Men jag litar inte på det.
Det är okej, men du borde ändå träffa honom snart.
Han tycker att det är jobbigt med åtalet
och skulle behöva ditt stöd.
Vet du varför Alby väntade med anmälan?
Det går väl inte om han ligger i koma?
Det vet jag väl.
Men...
Han låg i koma i ett halvår.
-Det har gått år sen dess. -Kom igen.
Man går väl inte till polisen det första man gör.
De första åren visste han nog knappt vilket hål man skiter ur.
Jag tycker bara att det är konstigt.
Det tycker Ruben också.
Och därför behöver han prata ändrad taktik med dig.
Vadå för taktik?
Niall, jag vill inte oroa dig, men du är tydligen inblandad.
Det har med dig och Alby att göra.
Hur som helst.
Jag ska bränna utskrifterna.
Bambi!
Vadan detta nöje?
Jag ville bara...
Enligt mamma hade du nåt att berätta?
En kopp te?
Visst, tack.
Hur var examen?
Ett självmedvetet helvete.
Förlåt att jag inte bjöd in dig.
Ingen fara.
Vi kan fira själva. Bara vi två när jag är rentvådd.
Här.
Lägg din konstiga energi i det.
Mamma sa att det fanns...
Förändringar i fallet?
Nåt som involverar mig?
Ja, det har att göra med dig och Alby.
Vad sa han om mig?
Varför frågar du alltid det?
Jag måste veta om han hittar på skit!
Okej.
Luta dig tillbaka, din jävel.
Du måste säga att han tafsade på mig.
Precis innan jag slog honom.
Ursäkta, va?
Du måste säga att han tafsade på mig.
-Men det gjorde han inte. -Men vi behöver vinkla det.
En orsak till att jag gick in så hårt.
Alltså, Niall,
jag riskerar upp till tio år,
och som barn bet jag näsan av svin.
Jag hatar att göra så mot dig, men du kan göra skillnad.
Joanna såg inget.
Celeste drog till Frankrike för att äta grodor
och ingen har hört nåt.
Det lämnar tre personer i rummet.
Men blir det inte skumt om jag inte sa det i början?
Mer skumt än att en fitta vaknar från koma och minns det tydligt?
Kom igen, grabben.
Jag vet inte.
Fundera på det.
Du.
Kom till medborgarhuset.
Se själv allt det goda jag gör.
Träffa barnen.
De skulle bli helt förkrossade om jag åkte in.
Men varför tafsande? Jag förstår inte.
För att han är gay, och det är trovärt.
Du förstår,
enligt min advokat
är en bög det enda som juryn hatar mer än en bov.
-Maura sover! -Jag bryr mig inte.
Har du hört vad Ruben ber mig att göra?
Herregud.
Kom.
Ja, det har jag.
Det är sjukt, omoraliskt och olagligt!
Vad ska jag göra?
Du borde göra det.
Va?
Menar du allvar?
Ja, Niall. Det handlar om att ge honom en chans.
-Han försöker verkligen nu. -Och?
Rättfärdigar det att nästan slå ihjäl nån?
-Jag ger dig bara min åsikt... -Och jag kommer med fakta.
Det kan förstöra min framtid.
Jag ska intervjuas för Oxford om två dagar.
Jag måste vara fokuserad.
Du vill inte till ett så förnämt ställe.
Jo, det vill jag!
Och det är kreativt skrivande. Jag följer i pappas fotspår.
Hur gör du det? Han jobbade på puben i hela sitt liv.
Om nåt så gör du honom avundsjuk.
Allt vi ber om är att du tar dig tiden
att överväga det.
Gå till medborgarhuset, umgås, så lär ni känna varandra igen.
För han har förändrats.
Okej?
Lova att du gör det.
Där! Mannen, myten, legenden!
Alla är glada för din skull.
Jag berättade allt.
Alla dina jobberbjudanden,
inklusive din Oxford-intervju.
Det är fantastiskt.
Verkligen...
Var kom det ifrån?
Ingen aning.
Bäst att inte ifrågasätta det. Det är lättare att göra om det.
Vi drar härifrån.
De andra, då?
Vi fasar ut dem över sommaren, oroa dig inte.
Hej.
Det var romantiskt igår.
Vi tog en kebab och sen la vi oss.
Ja, men kebaben var god.
Jag är faktiskt sur på dig, Niall Kennedy.
Jag har jagat dig i nästan fyra år,
och nu gör du nåt åt det?
Jag vet vad du menar.
Och du ska snart till Oxford,
och när du är där nere tänker du inte alls på mig.
Vi kan oroa oss för det efter intervjun imorgon.
Det är inte rätt svar!
Jag ger dig en hint.
Jag vill veta var jag står med dig.
Du.
Jag gillar dig, Joanna.
Och jag vill gärna utforska det här medan jag är här uppe.
Om jag kommer in kanske jag vill ha en helt ny start där nere.
Jag hoppas att det kan vara förändringen
som jag behöver för att äntligen vara mig själv.
Jag förstår inte.
Hur hindrar jag dig från att vara dig själv?
Svårt att säga.
Det är konstigt.
Du har aldrig varit i England, och nu vill du så gärna dit.
Vad handlar det om för dig?
Med ett ord.
Frihet.
FÖR ETT STARKARE SAMHÄLLE
Ja, kompis, du kom!
Hör på, pojkar.
Vi har en storhet bland oss.
Den här killen är kungen av Glasgow.
Han var bäst i sin årskurs när han tog examen.
Vad gör vi, ungar,
när nån tar examen och är bäst i sin årskurs?
Vi klappar!
Ja! Just det, Simon.
Vi klappar!
Det var en chansning. Han kunde lätt ha sagt "onanerar".
Kom, jag ska presentera dig.
-Du har fått till något bra här. -Ja, jag älskar det.
De har ett motto på väggen längst bak i byggnaden
där det står: "Nyckeln till frälsning är att hjälpa andra."
Okej. Och du tror på det?
Inte en chans!
Nyckeln till frälsning är en Big Mac och en skön runkstund.
Men jag förstår vad de menar.
Gör du allt det här
för att se bra ut inför juryn?
Dra åt helvete!
Jag jobbade här långt innan pysen anmälde mig.
Det skulle du veta om du hade besökt mig.
Förlåt, Ruben.
De sista åren på universitetet var intensiva.
-Jag var tvungen att ta det lite lugnt. -Ursäkter, ursäkter.
Just det. Det är en stor
skattjakt på söndag i Cashel Forest.
Du borde komma.
Vi behöver alltid frivilliga.
-Jag vet inte. -Det blir toppen.
Den dagen blåser det från norr,
så om vi går åt rätt håll slipper vi lukten av ungarna.
Visst.
Jag ber Malky fixa en bakgrundskoll.
Se till att du inte har antastat nån.
Vänta. Hur fan blev du godkänd?
Mitt register raderades när jag var 16. Jag är oskyldig som ett lamm.
Det får mig att önska att jag gjorde mer.
Allt det där med Alby då?
Bryr de sig inte?
Nej. Oskyldig tills motsatsen bevisats.
Och jag förklarade situationen för dem.
Jag sa till alla att den jäveln tafsade på mig,
och de är lika arga som jag.
Det är imponerande, det får jag säga.
Ursäkta?
Jag säger bara att det är imponerande
att du har skrivit allt det här medan du tog examen.
Hur i hela friden fick du tiden?
Jag vet väl hur jag ska pressa mig själv.
Och samtidigt var du ordförande för dramasällskapet?
Det stämmer.
Jösses. Det är verkligen mycket, mr Kennedy.
Vad i hela friden flyr du ifrån?
Du behöver inte svara.
Jag vet. Och jag är...
Jag är bara...
Jag är ledsen.
Behöver du nån?
Nej, det är bra.
-Jag avslutar gärna lite tidigare... -Nej, snälla.
Förlåt. Vi kan fortsätta.
Nej.
Jag måste insistera.
Jag har sett det jag behöver.
Tack, mr Kennedy.
Knack, knack.
-Hej. -Jag släppte in mig själv.
Hoppas det var okej.
Joanna ringde. Hon sa att du verkade må dåligt.
Hur fick hon ditt nummer?
Min gissning är Oidipus-monstret på väggen.
VID EN NÖDSITUATION RING LORRAINE KENNEDY
Gick det inte bra?
Nej.
Skit.
Det är väl nu du kommer att skylla på Ruben
för att det gick så dåligt.
Nej, det var jag som klantade till det.
Men inget av det hjälpte.
Allt det som pågår är bara så jobbigt.
Jag vet, men vi hade inte bett dig om det inte var viktigt.
Men vad är viktigare än min framtid?
Min lycka? Mina värderingar?
Mamma, seriöst! Svara mig.
Om du sitter på nåt här
som kan hjälpa mig att fatta är det bäst att du säger det nu.
Jag kan inte bara följa dig blint.
Och det måste vara bra. Som att Ruben ska få barn
eller att Maura är döende,
för jag ser ingen annan anledning till varför du skulle...
Herregud.
Hon är döende, va?
Ja, Niall.
Okej, men
vad är det? Cancer?
Ja, Niall.
Okej, men är du orolig att det är allvarligt?
Ja, Niall.
Jösses, mamma. Varför sa du inget?
Jag ville inte distrahera dig inför intervjun.
Och vi ville inte att du skulle säga nåt till Ruben.
Han vet inte,
och det är viktigt att han behåller fokus med allt som händer nu.
Så det är därför det är så viktigt.
Sanningen är att vi behöver honom.
Och du kommer att skriva böcker nånstans
och sätta din stora hjärna i arbete.
Vill du verkligen ge upp allt
för att sitta hemma och hjälpa mig att flytta henne från sängen till toan?
För hon ska inte in på ett hem.
Aldrig.
Jag gör det av rent agg.
Vi behöver ett svar.
Det är inte rättvist att du låter osäkerheten hänga över oss.
Inte när vi får gå igenom det här.
Du är schyst som hjälper mig.
Kan du fatta att de litar på oss med allt det här på en söndag?
Vad?
Jag ska göra det.
Jag ska ge ett uttalande.
Din...fräcka jävel!
Mannen.
Du lät mig vänta, din jävel!
Jävla skitstövel!
Varför tog det så lång tid?
Ingen av oss trodde att du skulle ge dig.
-Vilka då? -Jag. Maura. Din mamma.
Vi förstod inte varför du skyddade honom så.
Vi hade alla våra teorier.
Att han finansierade din universitetsutbildning,
eller att Celeste visste nåt om dig som han också visste.
Maura skämtade till och med om att du och han bögade er!
Va?
Det är ju löjligt.
Jag vet, pucko.
Vi pratade.
Jag menar, nåt var det ju mellan er den dagen
som jag inte skulle höra.
Trevligt att äntligen få träffa dig.
Trevligt att träffas.
Kom så visar jag var du kan hänga av dig.
Jag är ledsen att höra...
Oroa dig inte. Vi behöver inte gå in på det.
Jag är bara så tacksam, Niall.
Jag har väntat i sex år på att du ska göra nåt för mig,
och så behövde jag bara få cancer.
Tack.
Ett nytt erbjudande från Glasgow.
Så nu slåss sex universitet om hans briljans.
Är du inte trött på Glasgow?
Lite kanske.
Det är inte mitt första val.
Vad är ditt första val?
Det var Oxford, men det verkar inte hända nu.
Du vill inte gå på Oxford ändå.
Du kommer att få uselt betalt.
Säger du nånsin nåt hjälpsamt?
Nej, inte direkt.
Men när jag gör det imponerar det verkligen.
Ni har en fin dynamik. Man ser kärleken mellan er.
Jag kände på samma sätt om er två.
Vad har du för planer nu efter universitetet?
Jag har faktiskt ingen aning.
Kanske flytta hem och bli gravid fruktansvärt ung
som alla andra.
Vad läste du nu igen?
Till grundskolelärare.
Varför inte jobba med det?
Då lär jag folk som mig själv
och en del av mig måste bryta den cykeln, för mänsklighetens skull.
Hon är bra.
Maura, jag trodde inte vi skulle komma överens efter vad Ruben gjorde.
Men jag har lärt mig att man måste separera förälder från barn.
Vad menar du?
Man kan säga
att ibland faller äpplet längre bort från trädet än man tror.
Jag förstår inte.
Hon menar bara att föräldrar kan vara annorlunda än sina barn.
Till exempel tänker hennes pappa på vad han säger.
Ursäkta, gör jag det konstigt?
Nej, men förklara gärna vad du menade.
Det är meningslöst.
Mamma, var det inte ett program vi skulle titta på?
Jag tror inte det.
Min son hade problem.
Och det är lätt att se symtomen och inte sjukdomen.
Vad är sjukdomen?
Ilska. Blint raseri.
Vadå, gumman?
Jag såg inte så mycket blint raseri
när han kallade mig hora och spottade mig i ansiktet.
Om nånting så log han.
Han mår inte bra, Joanna.
Det är många som inte gör det,
men de misshandlar inte folk mitt på dagen utan anledning.
Det fanns en anledning.
Alby tafsade.
-Menar du allvar? -Ja.
Han tafsade på honom.
Ursäkta, men det är rent skitsnack.
Det är sant.
Han agerade i självförsvar.
Om det var självförsvar
kanske jag ska bränna ner butiken som gav för lite i växel.
Du var inte där...
Det behövs inte.
Jag vet vad din bror är kapabel till.
Och varför har du aldrig nämnt det?
Det är ett nytt minne.
Vänta.
Du tänker väl inte säga det i rätten?
Tja, jag...
Herregud, Niall, nej.
Du kan hamna i så mycket trubbel om du ljuger.
Det är ingen lögn, okej? Det var slagsmål.
Nånting hände och så kanske han tafsade...
Säg att du skämtar.
Det gör jag inte. Så lägg dig inte i.
Du valde själv att inte bli inblandad.
Du sa att det skulle vara i vägen för vårt förhållande.
Och tänka sig. Det är i vägen.
Helt otroligt.
Jag är ledsen.
Jag gillar henne.
Jag fattar inte varför du gör det.
Du klagar bara på honom.
-Det gör jag inte. -Jo.
Du önskade att han flyttade utomlands, så att du kunde bli fri.
-Jag hade druckit. -Precis.
Du talar sanning när du är full.
Men det sa jag när jag var nykter, så du borde inte lita på det.
Vänta. Kom tillbaka.
Storma inte iväg så.
Niall! Lyssnar du?
Stanna, Niall!
Snälla. Jag måste få veta.
Tafsade verkligen Alby på Ruben?
Ja.
Du tvekade väl inte, Bambi?
Joanna.
Ruben.
Jag har velat säga en sak.
Tack för att du inte lämnade nåt uttalande.
Inte för din skull.
Jag såg det inte och ville inte bli inblandad.
Jag är Schweiz.
Jag gillar Schweiz.
Jag har varit där.
Nu är det nog med spänning för hela veckan.
Ska vi?
Absolut, Bambers. Vi går.
Vänta lite.
Niall, vänta!
Ska du inte säga hejdå?
Jo.
Hejdå.
Är allt okej, Ruben?
Nej, jag är arg för att du tvekade hemma.
Är du? Jag...
Jag blev bara tagen av frågan.
Ger du efter för den där bimbon,
hur tror du då att det går inför en jury?
Hon är ingen bimbo, Ruben.
Inte är hon nån jurist.
Du måste vara stark, Niall.
Säg det med övertygelse till alla som frågar.
Herregud.
Tänk att det kom med skådespelarlektioner.
Det räcker inte att bara säga det.
Du behöver is i magen och glasklar blick.
Det kommer väl aldrig att gå?
-Varför inte? -Du...
Du ber mig att tro på nåt som jag vet är en lögn.
Inget tanketrick i världen kan få mig att glömma det.
Fan ta det här!
Vad gör du, Ruben?
Nej, Ruben, sluta!
Jösses, jag trodde att du körde över nåt.
Vad håller du på med?
-Vad gör du? Nej! -Ut med dig!
Ut med dig!
Vad gör du?
Vi övar.
Du skämtar. Blir du inte sen?
Säg det.
Att han tafsade.
Kom igen. Det här är löjligt.
Det är det inte.
Jag vill se det i dina ögon, Niall.
Jag vill se dig tro på det så att en jury gör det.
Här, ställ dig upp!
Ställ dig upp!
Säg det då, för fan!
Han tafsade på dig.
Igen.
Han tafsade på dig.
Du, kompis.
-Vad? -Du!
"Han tafsade på dig."
Ha aldrig en affär, Niall. Vad du än gör.
Jag försöker.
Inte tillräckligt!
Kom igen.
Du spelade väl i en massa bögiga pjäser?
Det borde vara lätt.
Vad har det med nåt att göra?
Om du kan låtsas vara prinsen av Danmark
kan du låtsas att bögjäveln tog på min pung.
Jag vet inte, Ruben.
Det här är nog svårare.
Menar du allvar?
Det var på ett främmande språk, Niall.
Vid ett tillfälle pratade du med en dödsskalle!
Varför?
Tekniskt sett pratade han med...
Jag bryr mig inte!
Poängen är att det borde vara lätt.
Jag är din jävla bror.
Du kände den jäveln i fem minuter!
Jag förstår det, Ruben. Men jag...
Jag har svårt att förstå vissa delar av det.
Vilka delar?
Jag vet inte. Hela logiken i argumentet, kanske?
Förklara.
Om nån tar på ens kuk
förstår jag varför man slår dem.
Men att försätta nån i koma i ett halvår?
Varför det skulle påverka dig på ett så stort sätt?
Skulle det inte påverka mig?
Nej.
Inte till den grad att du nästan dödar honom
för att han inte ska göra om det.
Kom igen, Ruben.
Du blev knivhuggen och satt och åt flingor
som om inget hade hänt.
Du limmade ihop såret och hällde på vodka framför tv:n.
Det betyder inget.
Jo, det gör det!
Om du inte fylls av skräck av att nästan dö,
hur blir du det om nån tar dig på pungen?
För att det är jävligt annorlunda!
Om nån hugger dig, attackerar de kroppen.
Om nån tafsar på dig, attackerar de...
Din...
Din jävla själ!
Vem du är som man!
Därför är det annorlunda!
Lös det, Niall.
Vad du än måste göra för att inte vara dig själv där, gör det.
För fortsätter du såhär
blir det jag som anklagar dig för att tafsa på min pung.
-Ska jag försöka igen? -Nej.
In i skåpbilen igen.
Jag måste pissa.
Ruben.
Jag tror att vi har ett problem.
Måste vi verkligen bära allt?
Ja, din idiot!
De små jävlarna måste ha nåt att göra.
Du är fortfarande arg på mig, va?
-Ja, allt är ditt fel. -Hur då?
Du tvekade som en fegis.
Jag blev arg och fokuserade inte på körningen.
Menar du allvar?
Är det mitt fel att du körde över plankorna också?
Såklart det är.
Och ditt fel att jag får sitta inne i tio år.
Vi kan prova igen om du vill.
Du ska inte prova, Niall.
Fattar du inte?
Du ska stå vid min sida, redo för strid.
Du ska väl inte gråta?
Jag har gråtit en gång och tänker inte göra om det.
Vad hände?
Jag var åtta år och pappa fick en hjärtattack.
Jösses. Det är en bra anledning.
Nej, det var inte det. Det var när han kom hem igen.
Jag såg honom på gången mot huset.
Fan ta all den här skiten!
Jag är rädd, Niall.
Riktigt rädd.
Jag tror att Maura är sjuk.
Varför tror du det?
Hon har varit så snäll på sistone.
-Det betyder nog inget. -Jo.
Häromdagen ringde hon och frågade hur jag mådde.
Det var enda anledningen.
Det är nog cancer.
Jag skulle inte oroa mig.
Men det gör jag.
Och hur som helst, tio år är lång tid.
Jag vill inte att hennes sista minne av mig är genom plexiglas.
Och det är fängelse.
Om jag åker in så kommer jag inte ut igen.
Vi borde nog fortsätta gå. Barnen väntar.
Ja.
Ja, ja, era barnrumpor.
Ruben, var har du varit?
Det är okej.
Jag är här nu.
Ruben.
Vad?
Han tafsade på dig.
Igen.
Han tafsade.
Jösses, Joanna.
Jag trodde du åkte till Glasgow igen.
Det gjorde jag.
Jag träffade Alby.
Jag har inte sett honom sen nollningen, och han ser hemsk ut, Niall.
Verkligen hemsk.
Vad sa han?
Han berättade allt.
Jag har alltid sett din smärta
och kunde inte förstå hur nån med dina talanger,
ditt utseende, din hjärna, kan vara så olycklig.
Men nu
förstår jag nog.
Du berättar väl inte för nån?
Nej.
Men det vore bra om du gjorde det.
Det kommer inte att hända.
Ska han ta upp det i rätten?
Nej.
Det är inte till hans fördel.
Det har att göra med att juryer har mer problem med bögar än med bovar,
vilket gör mig illamående.
Du, kom.
Det är okej.
-Det är inte okej. -Det är det.
Titta på mig.
Det är okej.
Det du är är okej.
Det du gör mot Alby är inte det.
Hatar du inte dig själv tillräckligt som det är
utan att sprida sån hatisk skit till ett rum fullt av folk?
Jag vet. Men Maura är sjuk, Joanna.
-Väldigt sjuk. -Så hemskt. Jag är ledsen.
Men det rättfärdigar ändå inte att ljuga så.
Ruben har verkligen ändrat sitt liv.
Det är skitsnack.
En orm kan ömsa sitt skinn, men den krälar alltid på mage.
-Är vi... -Klara?
Ja.
Men det är inte viktigt.
Det viktiga är vad du ska säga där uppe.
Tänk på saken.
Du har en chans nu
att dra ett streck över det här och börja om på Oxford.
Varför inte med rent samvete?
Jag vet inte om jag ska gå där än.
Jo, det vet du.
Din mamma öppnade det förut.
Du har din frihet, Niall.
Allt jag ber om är att du inte berövar Alby hans.
OXFORD ANTAGNINGSKONTOR
HÖGSTA DOMSTOLEN
Behåll växeln.
Säg det.
Snälla, jag måste höra det.
Vem är jag?
Min bror från en annan mor.
Niall Kennedy kallas till vittnesbåset.
Håll upp handen och upprepa eden.
Jag svär vid Gud allsmäktig att vad jag vittnar om
är sanningen, hela sanningen och inget annat än sanningen.
"Jag svär vid Gud allsmäktig att vad jag vittnar om
är sanningen, hela sanningen och inget annat än sanningen."
Då så.
Åklagaren kan nu fortsätta.
Vad är ditt fullständiga namn?
Ursäkta?
Ditt fullständiga namn.
Niall Brandon Kennedy.
Du har kallats in som vittne
för att tala om händelserna den 10 september 1989,
där det är fastslaget att Albert Safadi fick allvarliga skador.
Var du närvarande då?
Ja, det var jag. Ja.
Och du hävdar också i ditt senaste uttalande
att du såg Albert Safadi antasta mr Pallister
före attacken.
Stämmer det?
Ja, det stämmer.
Helt otroligt.
Det är en lögn!
-Det är en uppenbar lögn! -Det räcker!
Får jag påminna de närvarande om att det här är en domstol!
När du gav ett uttalande vid tidpunkten för incidenten,
avslöjade du inte det påstådda överfallet för polisen.
Kan du förklara varför?
Jag var...
Jag knockades
och förstod inte vad jag hade sett.
Men i det uttalandet detaljerade du annan information
som var relevant för attacken.
Kan vi få fram bevismaterial B?
Kan du läsa upp den markerade sektionen?
"Jag försökte dra bort honom, men jag kunde inte.
Han var som förryckt och inget kunde stoppa honom.
Jag försökte nog tre eller fyra gånger innan han knuffade bort mig.
Då föll jag baklänges och slog i huvudet."
För att klargöra för rätten.
Du minns att du drog bort honom tre eller fyra gånger,
men du minns inte
nåt så viktigt som ett sexuellt antastande precis innan?
Ja, det verkar så.
Inga fler frågor.
Försvarets advokat kan nu fortsätta.
Vi börjar från början.
Du träffade Albert Safadi den veckan,
den 7 september 1989, stämmer det?
Ja, sir.
Märkte du nåt ovanligt med hans privatliv?
Jag...
Han var... Jag antar att han var...
Han... Tja, han var...
...homosexuell.
Hur insåg du det?
Han...
Han avslöjade det för mig.
På vilket sätt avslöjade han sin sexualitet för dig?
Tja, han...
Han berättade.
Så han var väldigt öppen med informationen?
Han...
Ja, det kan man säga.
Kände du dig hotad
av hur framfusig mr Safadi var gällande sin sexualitet?
Jag förstår inte.
Mr Safadi verkar ha ansträngt sig för att göra sin sexualitet känd för dig.
Fann du det hotande?
Nej. Inte direkt.
Jag menar kanske, jag vet inte.
Ursäkta, kan du...upprepa frågan?
Skulle du säga att han var sexuellt avvikande, mr Kennedy?
Jag kan inte.
Jag kan inte göra det.
Jag har...
Jag har gjort ett misstag.
Vadå för misstag, mr Kennedy?
Mr Kennedy.
Han tafsade inte.
Han rörde honom aldrig ens!
Din jävel!
Jag ska döda dig!
Nej, Ruben! Ruben, sluta!
Din jävla råtta! Det är ute med dig!
Jag ska ta dig! Hör du mig?
Det här kan du inte ångra!
Jag ska göra dig ful! Fattar du?
Jag ska göra dig ful!
Det är okej, Maura.
Böner kommer inte att rädda dig nu.
Djävulen är redan här.
Ja, vi borde nog börja dricka.
Ja, om det finns nåt kvar till oss andra.
Vad gör Ruben här?
Jag vet inte, men...
Jag är livrädd.
Det här är din stora dag.
Han ska inte få komma i vägen.
Det kan jag lova.
-Flytta på dig. -Ja.
För fan.
Okej.
Ska vi börja?
Hej.
För de som inte känner mig,
jag är Ruben Pallister...
...och jag ska berätta om Niall Kennedy.
Undertexter: Jonathan Zylberstein