FIVÉRSÉG 1. ÉVAD 3. RÉSZ
- Mi legyen? Meneküljünk? - Az lesz, amit te akarsz, oké?
Futhatunk, maradhatunk, hívhatunk rendőrt.
Nem hívok rendőrt az esküvőmre.
- Jézusom! - Szedjünk össze egy bandát!
Dobjuk ki erővel!
Banda? Egy banda a megoldás?
Nem igazi banda, csak pár ember, aki segít.
Ugyan már, Niall! Itt senki se konyít a testi erőszakhoz.
De, én! Bokszolok, emlékszel?
- Bokszoló vagyok! - Ugyan!
Húsz évesen bokszoltál, ennyi erővel én meg diák vagyok.
Csak azt mondom, az lesz, amit akarsz, oké?
Megyek és lerendezem, ha kell...
Ne!
Ne csináld!
Induljunk!
Essünk túl ezen!
- Ugye, nem értem jött? - Kizárt. Oké?
- Kizárt. - Miért vagy ilyen biztos?
Mert tudom.
Tudom.
NYUGAT-SKÓCIAI EGYETEM, GLASGOW
Mennyit készít ez a pöcs?
- Nem egyet, gondolom. - Sajnálom, csak a fényt keresem.
Jézuskrisztus! Ez itt Glasgow, a kurva fény májusban eltűnt!
Csak fotózzon le, oké?
A képek az asztalon lesznek tíz percen belül.
Hála a kurva égnek!
Mi van?
Nem értem, miért ragaszkodnak a pillanat megörökítéséhez.
Elég nekem, hogy kiöltöztem, minek kell beleragadnom az időbe is?
Ne nézz így rám, Niall!
Tudod, hogy büszke vagyok.
Ki az a csaj?
Joanna.
- Tetszel neki! - Igen. Fojtogató.
Idejön.
Jó. Csak lazán, rendben? Ne játszd a kerítőnőt!
Ne hülyéskedj!
- Ön Niall anyja, Lori, ugye? - Igen, szívem!
- Biztos a barátnője vagy, Joanna? - Mi?
- Nem vagyok az. - Tévedtem, bocsi.
Csak hát olyan gyönyörű párnak tűntök!
- Hallod, Niall? - Ja. Hallottam.
Na mindegy. Gyere a kocsmába a nagy ünneplésre!
- Nagyon örültem, Lori. - Kérlek, hívj anyunak!
Oké! Úgy lesz! Szia, anyu!
- Szia! - Szia!
Bocsi. Feldobtad a labdát, leütöttem.
Tudod, neki nincs anyja, szóval ettől csak rosszabb lesz neki.
Kiváló!
Figyu! Beszélnünk kell valamiről. Leülhetnénk?
Miről akarsz beszélni velem?
Előbb üljünk le, és aztán.
- Mondd el most, anya! - Jézuskrisztus!
Előbb megkérdezem: beszélsz Rubennel mostanában?
Nem igazán. Más emberek lettünk.
Ha te mondod.
De van benned Rubenből. Be kell látnom.
- Biztos ezért gyűlölöd. - Én nem gyűlölöm. Épp csak...
Nem kellett volna azt tennie.
Ő már vezekel érte, Niall. Tudod, önkéntes lett.
Tudom.
Csak nem hiszek benne, érted?
Hát, úgy is jó, de attól még hamarosan beszélnetek kell,
váratlanul érte ez a bírósági ügy.
Támogatnod kéne!
Van ötleted, hogy Alby miért várt a feljelentéssel?
Mert kómában nem tehette meg, igaz?
Azt értem, anya. Jesszus! Épp csak...
Fél évig volt kómában, és annak már több éve.
Ugyan már!
Te se mennél a rendőrségre, amint felébredsz.
Az első pár évben tuti azt találgatta, melyik lukán szarjon.
Nem tudom. Csak furcsának találom.
Igen, ahogy Ruben is.
Ezért akar beszélni a taktikaváltásról.
Taktikaváltásról?
Nézd, Niall! Nem akarom, hogy aggódj, de úgy tűnik, belekevertek.
Valami közöd volt Albyhoz.
Mindegy...
Megyek, elégetem a képeket.
Bambi!
Minek köszönhetem a látogatást?
Semmi, csak anya mondta, hogy beszélni akarsz.
- Teát? - Jó, persze. Köszi.
- És milyen volt a diplomaosztó? - Tudod, izgultam, mint az állat.
Bocsánat, hogy nem hívtalak. Ez nem a te közeged.
Ja. Sebaj! Mi majd ünneplünk külön.
Ketten, amint felmentenek.
Tessék! Fojtsd ebbe a feszültségedet!
Jó. Figyi! Anya szólt,
hogy változott az ügy, és belekerültem?
- Ja, közöd volt Albyhoz. - Miért? Mit mondott rólam?
Miért kérded mindig ezt?
Mert tudnom kell, ha kamuzik valamit rólam!
Oké. Nyugodj le, te kis pöcs!
Azt kell mondanod, hogy tapizott. Tudod, mielőtt levertem.
- Elnézést, mi? - Azt kell mondanod, hogy tapizott.
- De hát nem tapizott. - Tudom. De jó megközelítés kell.
Egy ok, hogy miért voltam olyan durva.
Nézd, Niall! Akár tíz évet is kaphatok.
Gyerekként már leharaptam pár geci orrát.
Bocs, hogy ezzel terhellek, de te maradtál, tesó.
Joanna nem látta.
Celeste meg visszament Franciaországba csigát zabálni,
senki sem tud róla. Hárman voltunk a szobában.
De nem lesz az furcsa, hogy ezt korábban nem mondtam?
Furcsább, mint hogy egy kómából ébredt pöcs pontosan emlékszik? Ne csináld!
Nem tudom, Ruben.
Gondold át, jó?
Hé! Gyere le a központba!
Nézd meg magad, mennyi jót teszek!
A kölyköket!
Lásd az arcukat, amik kurva szomik lesznek, ha eltűnök!
De miért tapizás? Ruben, én ezt nem értem.
Mert meleg, és ettől ez hihető sztori lesz.
Tudod, az ügyvédem szerint...
az esküdtszék egyvalamit utál igazán, a buzikat.
- Maura alszik! - Leszarom!
Te tudtad, mit akar tőlem Ruben?
Jesszusom! Gyere!
Tudtam, igen.
Ez beteg, és aljas, és illegális!
- Mégis mihez kezdjek? - Szerintem tedd meg.
Mi?
- Ezt komolyan mondod? - Igen, Niall!
Az a fő, hogy kapjon egy valódi esélyt.
- Nagyon keményen próbálkozik. - Ja.
Akkor oké, hogy félig agyonvert valakit?
Figyu! Csak a véleményemet mondom.
Ja, én meg a tényeket.
Ez tönkreteheti a jövőmet.
Jön az oxfordi felvételim két napon belül.
A fickó eljön beszélgetni. Ezzel kell törődnöm.
Nem akarhatsz puccos helyre járni.
De, akarok!
És ez a kreatív írás szak. Ezzel apa nyomába lépek.
Mégis hogy lépnél a nyomába, világéletében kocsmáros volt.
Maximum féltékeny lenne.
Mi csak annyit kérünk, hogy gondold át, ha már kissé lenyugodtál,
menj el a központba, nézz körül kicsit, próbáld újra megismerni!
Mert ő megváltozott, Niall. Tényleg megváltozott.
Ígérd meg, hogy ennyit megteszel!
Itt is van! A pillanat hőse!
Komolyan mindenki úgy örül, Niall!
Mindent elmondtam. Ugye, nem baj?
Hogy posztgraduális ajánlatokat kapsz,
és hogy oxfordi felvételid lesz. Komolyan ez szuper! Tényleg...
Ez meg hogy jött?
- Azt nem tudom. - Jó, ne firtassuk!
Inkább ismételjük meg!
- Menjünk innen! - Várj! És a többiek?
Nyáron leépítjük őket. Ne aggódj!
Hé!
Szia!
Romantikus este volt.
- Hogy kebaboztunk és aludtunk? - Aha, jó kebab volt.
De kicsit haragszom, Niall Kennedy.
Én már üldözlek téged vagy négy éve, és most teszel lépést felém?
- Igen, értelek. - Ja, és mindjárt lelépsz Oxfordba,
és ha ott leszel, többé nem gondolsz rám.
Hát, ezzel várjuk meg a holnapi felvételit.
Nem ez a helyes válasz.
Ez fontos, Niall. Tudni szeretném, hányadán állunk.
Nézd!
Én kedvellek, de tényleg.
Szívesen kísérletezek, míg itt vagyok.
De ha bejutok, ott talán új fejezetet kezdhetnék.
Tudod, remélem ez lesz a változás, hogy önmagamra lelhessek.
Ezt nem értem.
Mellettem nem lehetsz önmagad?
- Nehéz leírni. - Én csak furcsállom.
Sose jártál Angliában, most meg ennyire oda vágysz?
Mármint mi lehetsz ott? Egy szóval.
Szabad.
ERŐSEBB KÖZÖSSÉGET ÉPÍTÜNK FAIRLAY KÖZÖSSÉGI KÖZPONT
Igen, tesó! Eljöttél!
Jól van, fiúk! Figyelem! Egy nagy ember jött közénk.
Ez a srác itt Glasgow királya.
Évfolyamelsőként végzett az egyetemen. És mit csinálunk,
ha valaki évfolyamelső lesz az egyetemen?
- Tapsolunk. - Igen. Így van, Simon. Tapsolunk!
Necces volt, mondhatta volna, hogy "masztizunk".
Gyere! Bemutatok mindenkit.
- Elég jó helyed van. - Tutira. Imádom.
Van egy mottó az épület hátoldalán, miszerint:
- "A megváltás mások segítése." - Rendben, és elhiszed?
Lószart!
A megváltás egy Big Mac menü és egy jó faszverés.
De a lényeg átjött.
És azért csinálod, hogy bevágódj az esküdteknél, vagy mi?
Meg a faszt!
Rég ott voltam, mikor a ratyi végül feljelentett.
Te is tudnád, ha meglátogattál volna.
Hát, bocsi, Ruben.
Az egyetemi évek durvák voltak.
- Arra koncentráltam. - Ja... kifogás, kifogás...
Apropó!
Lesz egy nagy kincsvadász játék vasárnap a Cashel erdőben.
Nem jössz el? Kéne még önkéntes.
- Nem tudom, Ruben. - Ne! Gyere, jó lesz!
Aznap északi szél fúj, és ha jó felé megyünk,
a kis genyókhoz képest szél alatt maradunk.
- Jó, legyen. - Szuper!
Szólok Malkynak! Csekkolják, nem vagy-e kölyökmaceráló.
Várjunk csak, te hogy mentél át az ellenőrzésen?
Tizenhat évesen kipucolták az aktámat. Tiszta vagyok, mint a hó.
Bár többet csináltam volna a törlés előtt!
És mi van ezzel a mostanival? Albyval?
- Az se számít? - Az ártatlanság vélelme.
És elmagyaráztam a szitut. Mondtam, hogy a köcsög tapizott.
Ami azt illeti, megértettek engem.
Ez lenyűgöző, el kell ismerni.
- Tessék? - Azt mondtam,
lenyűgöző, hogy mindezt az alapképzés alatt írta.
Mégis honnan volt erre ideje?
Én csak tudom, hogyan motiváljam magamat.
Mindezt úgy, hogy ön volt a Színjátszó Társulat elnöke is?
- Pontosan. - Te jó ég!
Ez rengeteg, Mr. Kennedy, őszintén.
Mégis mi elől menekül?
- Ez csak költői kérdés volt. - Tudom, csak... Én csak...
Sajnálom.
- Hívjak valakit? - Nem! Nem, jól vagyok.
- Befejezhetjük kissé hamarabb... - Ne, kérem!
Sajnálom. Csak csináljuk végig.
Nem.
Ragaszkodom hozzá. Láttam mindent, ami kell.
Köszönöm, Mr. Kennedy.
Kopp kopp!
- Szia! - Bejöttem kulccsal. Ugye, nem baj?
Joanna hívott. Azt mondta, kicsit összezuhantál.
Honnan tudta a számod?
Szerintem arról az ödipuszi szarról a falon.
VÉSZHELYZET ESETÉN HÍVD LORRAINE KENNEDYT
- Nem sikerült jól? - Nem.
Szarul.
Gondolom, most jön az,
hogy a Ruben-ügyet hibáztatod, amiért rosszul ment.
Én szúrtam el.
De nem segített.
Csak túl sok. Ez az egész.
- Minden, ami történik. - Tudom, szívem.
De nem kérnénk tőled ilyet, ha nem hinnénk, hogy fontos.
De mi lehet fontosabb, mint a jövőm?
Vagy épp a boldogságom? De komolyan, anya, válaszolj!
Mert ha elhallgatsz valamit, ami segít megérteni ezt,
akkor jobb, ha elmondod.
Mert én nem tudlak vakon követni.
És jó indok legyen,
hogy Rubennek gyereke lesz, vagy Maura haldoklik, vagy valami,
mert nem látom más okát, miért tennétek ki ennek...
Úristen!
Haldoklik, nem igaz?
Igen, Niall.
Jó, de mi az? Valami rák, vagy mi?
Igen, Niall.
Oké... Talán féltek, hogy komoly?
Igen, Niall.
Jesszus, anya! Miért nem mondtad?
Nem akartam, hogy aggódj a felvételi beszélgetés előtt.
És nem akartuk, hogy szaladj elmondani Rubennek.
Ő nem tudja.
És az a fontos, hogy most a saját ügyére koncentráljon.
Szóval ezért akartok rávenni.
Az van, hogy kell majd a segítsége.
Te lelépsz valahova, könyvet írsz, és dolgoztatod a nagy agyadat.
Tényleg fel akarnád adni,
hogy otthon maradj segíteni átemelgetni őt az ágyból a bilire?
Én nem adom őt otthonba, Niall. Kizárt.
Még ha nem is tetszik.
Adj választ, Niall!
Nem fair, hogy hagysz kétségek közt vergődni minket,
miközben ezzel küzdünk.
Jó fej vagy, hogy segítesz.
Elhiszed, hogy ránk bízták, vigyük el ezt a sok szart vasárnap?
Mi van?
Megteszem.
Vallomást teszek.
Te kurva időhúzó!
Ó tesó! Te szarházi!
Várakoztattál, te szemét! Te mocsok szemét!
De komolyan, mi tartott eddig? Tök ráfeszültünk, nem értettük.
- Kik? - Én, Maura, az anyád.
Nem tudtuk felfogni, hogy miért véded őt ennyire.
Habár voltak elméleteink.
Mondjuk, ő fizeti a tandíjadat,
vagy Celeste zsarolt valamivel, és ő is tudta.
Végül Maura még azzal is viccelt, hogy talán együtt buzultatok.
Mi?
- Ez kurva nevetséges! - Tudom, te hülye.
Csak beszélgettünk, mert...
valami biztos történt aznap, amiről nem akarsz beszélni.
- Jó, hogy végre találkozunk, Joanna. - Én is örülök.
Gyere! Megmutatom, hol a fogas.
- Figyelj! Én sajnálom, hogy... - Ne! Nem kell.
Ne is menjünk bele!
Én csak hálás vagyok, Niall.
Vagy hat éve várom, hogy tegyél valamit a kedvemért,
és ehhez csak a rákra volt szükségem.
Köszönöm.
Ajánlatot kapott Glasgow-ból is,
ezzel most már hat egyetem könyörög a zseninkért.
Nem unod Glasgow-t?
Talán kicsit. Nem is az az első.
Melyik az első?
Hát, az Oxford volt, de abból úgyse lesz semmi.
Ne akarj Oxfordba menni, Niall!
Jesszusom! Sose értékelnének!
- Tudsz mondani bármi pozitívat? - Nem. Nem nagyon.
De ha majd igen, az nagyot szól.
Tetszik a dinamika köztetek. Szeretitek egymást.
Tudod, én is ezt érzem kettőtök közt.
És mi a terved az egyetem után, Joanna?
Igazából nem tudom. Talán hazaköltözök,
és fiatalon teherbe esek, ahogy mindenki más.
- Mit is tanultál? - Pedagógiát.
- Miért nem leszel tanár? - Olyanokat tanítanék, mint én.
Ezt a kört meg kell törni. Tudod, a világ érdekében.
Van humora.
Tudod, Maura, nem hittem, hogy kijövünk azután, amit Ruben tett,
de a szülőt külön kell kezelnem a gyerektől.
Hogy értve?
Ha a gyerek rohadt alma, attól a szülő nem rossz fa,
vagy hogy mondják.
Nem értelek.
Csak azt mondja, hogy a szülő nem azonos a gyerekkel.
Az ő apja például gondolkodik, mielőtt megszólal.
Bocsi. Feszkót csináltam?
Nem. Csak magyarázd el, hogy érted!
Nézd, ez értelmetlen.
Anya! Nem úgy volt, hogy megnézünk valami műsort a tévében?
Nem hiszem.
A fiamnak gondjai voltak. Könnyű csak a tünetet látni a betegség helyett.
- Mi a betegség? - Harag.
Vak düh.
- Mi az? - Semmi. Csak...
Nem láttam "vak dühöt", mikor rusnya kurvának hívott,
és arcon köpött. Úgy emlékszem, vigyorgott.
- Ő nincs jól, Joanna. - Ja, sokan nincsenek jól,
mégse vernek agyon másokat délután kettőkor ok nélkül!
Nos, igazából volt oka, Joanna.
Alby tapizta.
- Ez most komoly? - Bizony. Letapizta!
Ez egyszerűen totál hülyeség!
- Elnézést! - De igaz, Joanna.
Önvédelemből tette.
Ha ez önvédelem, akkor visszamegyek a halashoz,
ahol rosszul adtak vissza, és porig égetem.
Figyelj! Nem voltál ott, Joanna.
Nem is kellett! Tudom, mire képes a bátyád.
Na és eddig ezt miért nem említetted?
Nemrég jutott eszembe.
Várjunk!
Csak nem akarod ezt mondani a bíróságon?
- Hát én... - Úristen, Niall, ne tedd!
Komoly bajba kerülsz, ha tanúként hazudsz!
Nem hazudok, oké?
Volt dulakodás, valami történt, hozzáért talán. Tutira!
Ugye, csak szivattok?
Nem, Joanna. Csak maradj ki ebből!
Eleve te mondtad azt, hogy nem folysz bele.
De azért, mert azt mondtad, a kapcsolatunk rovására menne.
Nézzenek oda, rá is ment!
Ezt el sem hiszem.
Sajnálom.
Én csípem.
Nem értem, miért teszed ezt. Állandóan csak panaszkodsz rá.
- Én? Nem! - Dehogynem!
Külföldre akarsz menekülni azért,
- hogy szabad lehess. - Részeg voltam.
Pontosan! Azt mondod, részegen őszinte vagy.
Ezt józanul mondtam, úgyhogy ne hidd el!
Várj! Gyere vissza!
Niall! Nem hagyhatsz faképnél! Niall! Figyelsz rám?
Niall, állj!
Kérlek! Tudnom kell. Alby tényleg tapizta Rubent?
Igen.
Nem haboztál, ugye, Bambi?
Joanna!
Ruben!
Már akartam mondani, kösz a szívességet, hogy nem tanúztál.
Nem szívesség volt.
Nem láttam, nem avatkozok bele.
- Svájc vagyok. - Svájc az jó.
Jártam ott.
Oké, ennyi feszkó elég a hétre. Megyünk?
Abszolúte, Bambi! Nyomjuk!
Várj egy kicsit!
Niall, várj!
El se búcsúzol?
De.
Szia!
- Minden rendben van, Ruben? - Nem, ideges vagyok!
Rád, mert haboztál a háznál.
Tényleg? Csak...
Csak meglepett a kérdés.
Ha a kurva előtt meginogsz,
azt bírnád, ha az esküdtszék bámul a pofádba?
- Ő nem egy kurva, Ruben. - De az tuti, hogy nem is ügyvéd!
Erősnek kell lenned, Niall.
Kurvára úgy mondd, mint aki hiszi! Bárki is kérdez.
Jesszus! Nem tudtam, hogy emellé színészlecke is jár.
Még szép! Nem elég, ha kibököd.
Zsigerből kell mondanod kemény tekintettel!
De ez nekem sosem fog menni, tudod?
- Miért? - Mert te arra kérsz,
hogy higgyek valamiben, amiről tudom, hogy kamu.
Ezt elmetrükkökkel nem lehet áthidalni.
Jó. Baszd meg!
Mit művelsz, Ruben? Ne, Ruben, állj!
Jesszus! Szerintem átmentél valamin!
- Mit akarsz? - Szállj ki!
Mit akarsz?
- Szállj ki, baszdmeg! - Ne!
Szállj ki, baszdmeg!
- Mit akarsz? - Gyakorolunk!
Viccelsz velem. El fogsz késni.
Mondd ki!
- Mondd, hogy tapizott! - Ne már, Ruben! Ez nevetséges.
Nem az. Látni akarom a szemedben.
Lássam, hogy hiszed, hogy egy esküdt is lássa!
- Gyerünk! Állj fel! - Hé!
Mondd ki, baszdmeg!
Letapizott.
Megint!
- Letapizott. - Haver, haver, haver...
- Mi van? - Te!
"Letapizott."
Ne legyen viszonyod, Niall, tuti lebuksz!
- Én próbálkoztam. - Nem eléggé.
Gyerünk! Buzis darabokban voltál az egyetemen, ugye?
- Akkor mennie kéne. - Annak mi köze van ehhez?
Mert hogy ha Dánia hercege ment,
akkor az is megy, hogy a buznyák herén markolt.
Én nem igazán tudom, Ruben.
Ebbe azért nehezebb beleélni magam.
Most szopatsz?
Az egész idegen nyelven volt. Egyszer egy koponyának dumáltál.
A pöcs halott! Mit pofázol neki?
A koponyának mondta,
- de igazából... - Telibeszarom!
A lényeg, hogy mennie kellene. A kurva bátyád vagyok!
A gecit öt percig ismerted!
Jó, ezt értem, Ruben, csak az van,
hogy elég nehezen értek meg néhány kisebb részletet.
Melyiket?
Nem tudom. Mondjuk, a logikát az érved mögött.
Magyarázd!
Hát, ha valaki pöcsön markol, azt megértem, hogy ha leütöd.
De hat hónapra kómába küldeni, ez értelmetlen,
hogy miért érint ennyire durván.
Asszed, nem lenne rám hatással?
Nem!
Legalábbis nem annyira, hogy majdnem megöld,
hogy ne csinálja többé.
Ne már, Ruben!
Megszúrtak, és másnap Cheeriost ettél,
- úgy leszartad! - Na és?
Összeragasztottad, és vodkát öntöttél rá,
míg tévét néztél.
- Szart se jelent! - De igen!
Ha nem rettegsz attól, hogy majdnem megölnek,
miért higgyem, hogy egy pöcsfogástól igen?
Mert az kurvára más dolog!
Ha valaki megszúr, a tested támadja! De ha letapiz,
azzal a kurva lelked!
A férfiasságodat! Ezért más dolog.
Fogd és oldd meg, Niall! Bármit kell tenned,
hogy elhidd a bíróságon, tedd meg!
Mert ha így fogsz bénázni,
én leszek az, aki téged vádollak pöcsfogással!
- Megpróbáljam újra? - Nem, ne próbáld meg újra.
Csak szállj vissza! Én huggyantok.
Hé, Ruben!
Van egy kis gondunk.
- Biztos kell ez a sok szar? - Igen, te pöcs!
Nem lehet, hogy a kis genyók ne játsszanak.
- Még haragszol rám, ugye? - Igen. Ez a te hibád.
- Miért? - Haboztál, mint egy köcsög.
Felkúrtál, és nem a vezetésre figyeltem.
Most komolyan?
Az én hibám, hogy átmentél a kerítésléceken?
Naná hogy!
És az is, hogy tíz év böri vár rám!
Figyu! Megpróbáljam újra?
Nem azt akarom, hogy próbáld, Niall! Hát nem érted?
Azt várom, hogy mellém állj, méghozzá harcra készen.
- Nem fogsz sírni, ugye? - Egyszer sírtam.
Többé nem fogok!
Mi történt?
Nyolc éves voltam. Apám szívrohamot kapott.
- Jesszus! Akkor volt okod rá. - Nem. Nem akkor.
Amikor hazaengedték.
Amikor láttam, hogy jön a ház felé.
Faszomat ebbe is!
Tényleg félek.
Viccen kívül.
Asszem, hogy Maura beteg.
Ezt honnan veszed?
Mostanában nagyon kedves velem.
Az semmit sem jelent.
De. A múltkor felhívott, hogy mi újság velem.
És ennyi. Csak ezért hívott.
Tuti rákos.
- Én nem aggódnék. - Én igen.
De attól a tíz év nagy idő.
Nem lehet az utolsó emléke, hogy egy műanyag falon át lát.
És ez már börtön.
Tudom, hogy ha bekerülök, nem jövök ki.
Tovább kéne mennünk. A gyerekek várnak.
Ja.
Na helló, lányok!
Ruben! Hova tűntél?
Semmi baj, haver. Már itt vagyok.
Ruben?
Mi az?
Letapizott.
Megint!
Letapizott.
Jézus Krisztus, Joanna!
- Azt hittem, Glasgow-ban vagy. - Így volt.
Albynál voltam.
A gólyaév óta nem láttam. Az arca szörnyű, Niall.
De nagyon szörnyű.
Mit mondott?
Az egészet.
Tudod, mindig láttam, hogy szenvedsz.
De azt sose értettem, hogy a tehetségeddel,
a külsőddel, az eszeddel, hogy lehetsz ilyen boldogtalan.
De most talán értem.
Nem beszélsz erről, ugye?
Nem.
De jót tenne, ha te beszélnél.
Kizárt dolog.
Felhozza a tárgyaláson?
Nem.
Azért, mert nem segítené az ügyét.
Állítólag az esküdtek jobban utálják
a melegeket, mint a bűnözőket, ami undorító, de komolyan.
Hé! Gyere ide!
- Minden rendben! - Nem!
- Semmi sincs rendben! - De igen! Nézz rám!
Rendben van.
Az, ami vagy, rendben van.
De amit Albyval művelsz, az nincs.
Hiszen nem utálod magad már épp eléggé?
Anélkül, hogy terjesztenéd a gyűlöletet a bíróság előtt?
Tudom, de Maura nagyon beteg, Joanna.
- Nagyon beteg. - Az szörnyű! És sajnálom.
De ez nem mentség arra, hogy ilyesmit hazudj.
Tudom, de Ruben tényleg megváltozott.
Ez kamu!
Egy kígyó levedli a bőrét, de mindig csúszómászó marad.
- Köztünk... - Vége?
Igen.
De ez nem is fontos.
A fontos az, hogy mit fogsz vallani.
Gondold végig!
Esélyt kaptál, hogy zárójelbe tedd az egészet,
és új életet kezdj Oxfordban. Tégy így tiszta lelkiismerettel!
Még nem tudom, mehetek-e.
Mehetsz.
Anyád már kinyitotta.
Itt a szabadságod, Niall.
Annyit kérek, hogy ne vedd el Albytól az övét.
Az apró az öné.
Mondd ki!
Kérlek, hadd halljam!
Mi vagyok?
A tesóm egy szeretőtől.
Tanúként szólítom Niall Kennedyt!
Emelje fel a kezét és ismételje:
"Esküszöm az Istenre, hogy a vallomás, amit teszek
az igazság, a teljes igazság és csak az igazság."
"Esküszöm az Istenre, hogy a vallomás, amit teszek, az igazság,
a teljes igazság és csak az igazság."
Rendben van. Az ügyészség most folytathatja.
Mi a teljes neve?
Tessék?
A teljes neve!
Niall Brandon Kennedy.
Azért van itt, hogy beszéljen az 1989. szeptember 10-én történtekről,
melyek során Albert Safadi súlyos sérüléseket szenvedett.
Ön akkor jelen volt?
Igen, jelen.
Ön azt állítja a legutóbbi vallomásában, hogy látta
Albert Safadit szexuálisan zaklatni Mr. Pallistert, mielőtt megverték.
Ez így van?
Igen, így van.
Ezt nem hiszem el!
- Hazugság! Aljas hazugság! - Ebből elég!
Emlékeztetném önöket, hogy ez egy bíróság!
De amikor az eset idején vallomást tett,
ezt az állítólagos zaklatást nem említette a rendőröknek.
Elmondaná, miért?
Mert én elájultam,
és így nem is értettem, amit láttam.
Ugyanakkor e vallomásban részletesen beszámolt más,
a támadással kapcsolatos körülményről.
Kérem a B-jelzetű jegyzőkönyvet.
Megtenné, hogy felolvassa a kiemelt szövegrészt?
"Próbáltam elhúzni, de nem ment.
Magán kívül volt, már nem tudott leállni.
Három-négy alkalommal próbáltam, mielőtt ellökött.
Elestem, és bevertem a fejem."
Csak hogy tisztázzuk a bíróságnak:
arra emlékszik, hogy három-négyszer próbálta elhúzni,
de nem emlékszik egy olyan súlyos dologra,
mint a szexuális zaklatás, ami megelőzte.
Úgy tűnik, igen.
Nincs több kérdésem.
Ügyvéd úr! A védelemé most a szó.
Kezdjük az elejéről!
Ön megismerkedett Albert Safadival 1989-ben a szeptember 7-ei héten?
- Így van? - Igen, uram.
És önnek feltűnt az életviteléből bármi szokatlan?
Hát ő egy... Azt hiszem, ő egy...
Ő egy...
homoszexuális.
Ezt hogy tudta meg?
Hát, tőle tudtam meg.
Mégis hogyan tudatta szexuális irányultságát?
Hát, elmondta.
Egyszóval önre tukmálta az információkat?
Hát, mondhatjuk így, igen.
Érezte valaha fenyegetőnek, hogy Mr. Safadi az irányultságát
ilyen nyíltan kimutatja?
Ezt nem nagyon értem.
Úgy tűnik, Mr. Safadi törekedett rá, hogy tudassa az irányultságát önnel.
- Ezt fenyegetőnek találta? - Nem, nem igazán.
Vagyis igen! Igen, talán. Nem tudom.
Esetleg feltenné máshogy a kérdést?
Mondaná, hogy ő szexuális aberrált, Mr. Kennedy?
Nem megy.
Nem tudom megtenni. Nagyot hibáztam.
Mit hibázott, Mr. Kennedy?
Mr. Kennedy!
Nem tapizta Rubent, még csak hozzá sem ért!
Te geci! Kinyírlak, baszdmeg!
Ne, Ruben! Ruben, állj! Állj meg!
Te retkes patkány! Ezt elbasztad! Ezért elkaplak!
Hallod? Innen nincs visszaút!
Kurvára megnyomorítalak!
Az ima itt már nem segít.
- Az Ördög megérkezett. - Igen, talán kezdjünk el vedelni.
Ja, már ha marad nekünk is pia.
- Ruben meg mit keres itt? - Nem tudom, de...
rettegek.
Ne aggódj! Ez a te napod. Nem hagyom, hogy elrontsa.
- Ezt megígérhetem! - Tűnés!
- Jó. - Basszameg!
Na jó!
Elkezdhetjük?
Helló!
Ha nem ismernének, a nevem Ruben Pallister.
Most mesélek Niall Kennedyről.
Magyar szöveg: Orosz Gergely Iyuno