POLOVIČNÍ CHLAP 3. díl
-Co myslíš, prostě utečeme? -Udělám, co budeš chtít.
Utečeme, zůstaneme, zavoláme policii...
Nechci na své svatbě policii.
-Kristepane. -Tak uděláme malou bandu.
Vyženeme ho násilím.
Bandu? To je tvé řešení? Banda?
Ne oficiální. Jen pár ochotných.
No tak, Nialle. Nikdo tady se v životě nepral.
Já jo. Boxuju, pamatuješ?
-Jsem boxer. -Ale jdi.
Neboxuješ od dvaceti. Stejnou logikou jsi pořád student.
Jen říkám, že udělám, co budeš chtít.
-Klidně si to s ním vyříkám. -Ne.
To nedělej.
Prostě půjdeme.
To zvládneme.
-Doufám, že tu není pro mě. -Ne, to není.
-Není. -Jak si můžeš být jistý?
Protože to vím.
Vím to.
UNIVERZITA GLASGOW WEST
Kolik jich ten blb potřebuje?
-Očividně víc než jednu. -Omlouvám se, jen hledám světlo.
Kristepane! Jste v Glasgow! Světlo tu nemáme od května.
Prostě nás vyfoťte.
Hotové budou na stole asi za 10 minut.
Zaplaťpánbůh!
Co?
Nesnáším tuhle pitomou národní obsesi zachycováním okamžiku.
Stačí, že nerada chodím mezi lidi, ještě se nechat uvěznit v čase.
Takhle se na mě nekoukej.
Víš, že jsem moc hrdá.
Kdo to je?
Joanna.
-Líbíš se jí. -Jo. Dusí mě tím.
Jde sem.
Dobře. Buď v pohodě. Nedělej z toho něco víc.
Nebuď směšnej.
-Vy budete Niallova máma. Lori? -Ano, zlato.
-Ty budeš jeho přítelkyně Joanna. -Co?
-Ne, to nejsem. -Pardon, moje chyba.
Vypadáte jako nádhernej pár.
-Slyšels to, Nialle? -Jo. Rozhodně.
No nic. Uvidíme se v hospodě na velký oslavě?
-Těšilo mě, Lori. -Prosím, říkej mi mami.
Dobře. Budu. Zatím, mami.
-Ahoj. -Nashle.
Promiň, nahráls mi. Nešlo odolat.
Ona nemá mámu, takže jsi tím všechno zhoršila.
Výborně.
Musím s tebou o něčem mluvit. Můžeme se posadit?
O čem chceš mluvit?
Řeknu ti to, až se posadíš.
-Řekni to hned. -Kristepane!
Tak jo. Mluvils teď někdy s Rubenem?
Ne. Skoro ne. Jsme teď jiný lidi.
Tomu sám nevěříš.
Máš v sobě hodně z Rubena. Je to pravda.
-Proto ho tak nenávidíš. -To není nenávist. Jen...
Neměl dělat to, co udělal.
Teď se to snaží odčinit. Věděls, že dobrovolničí?
To vím.
Akorát mu to nevěřím.
V pořádku, ale tak či tak za ním budeš muset brzo jít.
Ten soud ho zaskočil a potřeboval by tvou podporu.
Víš, proč Alby tak dlouho čekal s žalobou?
Protože z kómatu to asi nešlo.
To já vím, mami, Ježíši.
-Spal šest měsíců a už jsou to roky. -Ale no tak.
Nepůjdeš na policii hned, jak se vzbudíš.
První roky asi zjišťoval, kterou dírou se kadí.
Já nevím. Přijde mi to celý divný.
To Rubenovi taky.
Proto chce s tebou probrat změnu taktiky.
Jakou změnu?
Nialle, nechci ti dělat starosti, ale týká se tě to.
Něco s tebou a Albym.
No nic,
jdu vyzvednout ty fotky.
Bambi!
To jsou k nám hosti.
Máma říkala, že mi něco chceš říct.
-Dáš si čaj? -Jasně. Díky.
-Tak jaký to bylo? Promoce. -Jo, to víš. Rozpačitý peklo.
Promiň, že jsem tě nepozval. Asi by tě to nebavilo.
Ne. V pohodě. Uděláme si vlastní oslavu.
Jen my dva, až skončím.
Tumáš. Nasměruj tu svoji divnou energii sem.
Jo. Hele, máma říkala, že došlo...
k vývoji v případu. Něco ohledně mě?
-Jo, týká se to tebe a Albyho. -Proč? Co o mně říkal?
Proč se na to věčně ptáš?
Protože to chci vědět. Třeba si vymýšlí.
Dobře. Nastraž uši, demente.
Řekneš, že mě osahával. Předtím, než jsem ho zřídil.
-Co prosím? -Musíš říct, že mě osahával.
-Ale neosahával. -Já vím, ale něco potřebujeme.
Důvod, proč jsem ho tak zmaloval.
Hele, Nialle, můžu dostat až 10 let
a nechci zase ukusovat frňáky pičusům.
Mrzí mě to, ale jsi moje jediná naděje.
Joanna to neviděla.
Celeste zdrhla zpátky do Francie žrát žáby
a už se neozvala. Zbývají tři lidi v místnosti.
A nebude podezřelý, když s tím přijdu až teď?
Víc než týpek, co byl v kómatu,
a všechno si jasně vybavuje? No tak.
Já nevím, Rubene.
Jen to zvaž, jo?
Hele, stav se v komunitním centru.
Uvidíš sám, jak mi to jde.
Poznáš děcka.
Ty smutný tvářičky, který zdrtí, když půjdu bručet.
Ale proč osahával? Nerozumím tomu.
Protože je gay, tak to bude uvěřitelný.
Hele, podle mýho právníka
porota ještě víc než grázly nesnáší buzny.
-Maura spí! -Nezájem.
Vědělas, co Ruben chce?
Panebože! Pojď sem.
Jo, věděla.
Je to hnusný a zvrácený a nelegální!
-Co mám teď dělat? -Měl bys to udělat.
Co?
-To myslíš vážně? -Ano, Nialle.
Dáš mu tím nejlepší šanci bojovat.
-Tolik se teď snaží. -No a co?
To ospravedlňuje, že někoho přizabil?
Jen ti říkám svůj názor.
A já ti říkám fakta.
Může mi to zničit budoucnost.
Za dva dny mám pohovor na Oxford.
Profesor sem jede za mnou. Nesmím to zkazit.
-Na takový přihřátý místo se nehodíš. -Ale hodím!
Je to kreativní psaní. Jdu v tátových stopách.
Vůbec nejdeš. Dělal celej život v baru.
Tohle by ti leda záviděl.
Jen tě prosíme, aby sis to pořádně rozmyslel.
Jdi do centra, promluvte si. Zase se trochu poznejte.
On se změnil, Nialle. Opravdu.
Slib mi, že to uděláš.
Tady je náš premiant.
Všichni z tebe mají radost.
Vše jsem jim řekla. Nevadí?
Nabídky na postgraduál
i ten pohovor na Oxford. Je to fakt senzační. Fakt...
Kde se to vzalo?
-Netuším. -Nebudeme se v tom rýpat.
Lepší je to zopakovat.
-Nepůjdeme? -Počkej. Co ostatní?
Přes léto na ně zapomeneme.
Ránko.
Včera to bylo romantický.
-Měli jsme kebab a šli spát. -Jo, ale byl to skvělej kebab.
Trochu mě štveš, Nialle Kennedy.
Uháním tě skoro čtyři roky
a teprve teď se rozhoupeš?
-Jo, rozumím ti. -Brzy odjedeš do Oxfordu
a tam už si na mě nevzpomeneš.
No, to probereme až po zítřejším pohovoru.
Máš říct něco jinýho!
Napovídám ti. Chci vědět, co ke mně cítíš.
Poslyš,
mám tě moc rád, Joanno.
Zatím v tom můžeme pokračovat,
ale pokud mě vezmou, začnu tam úplně od začátku.
Doufám, že to bude změna,
po který budu konečně sám sebou.
Nerozumím.
Jak ti bráním být sám sebou?
-Těžko se to popisuje. -Je to zvláštní.
Nikdy jsi nebyl v Anglii, a teď tam tolik chceš.
Co si od toho slibuješ? Jedním slovem.
Svobodu.
KOMUNITNÍ CENTRUM FAIRLAY
No kámo! Tys přišel!
Dobře, kluci. Poslouchejte. Přišel mezi nás velikán.
Tenhle kluk je král Glasgow.
Odpromoval jako nejlepší v ročníku.
Co uděláme, děti, když někdo dostane červenej diplom?
-Zatleskáme. -Ano! Správně, Simone. Zatleskáme!
Byl to risk. Mohl říct "masturbujeme".
Pojď, všechny ti představím.
-Děláš tu dobrou věc. -Jo. Miluju to.
Na zdi za barákem mají motto:
-"Klíč k vykoupení je pomáhat." -Dobře. A věříš tomu?
Ani náhodou.
Klíč je Big Mac menu a honění s prstem v zadku.
Ale chápu, co tím myslí.
Takže to děláš jenom proto, abys vypadal dobře před porotou?
Jdi do hajzlu.
Dělal jsem tam dávno předtím, než mě buzík žaloval.
Věděl bys to, kdybys někdy přišel.
Jo. Promiň, Rubene.
Poslední roky školy byly náročný.
-Měl jsem hodně práce. -Jo, jo. Výmluvy, výmluvy.
Teď mě trklo,
že se v neděli v Cashel Forest koná takovej dětskej den.
Pojď taky. Dobrovolníci se vždycky hodí.
-To nevím, Rubene. -No tak! Bude to super.
Má vát severní vítr, tak když půjdeme po větru,
třeba je nic nesežere.
-Jo, jasně. -Super.
Promluvím s Malkym. Prověří tě, jestli neprzníš děcka.
Tak počkej. Jak jsi vůbec prošel prověřením?
V šestnácti mi vymazali rejstřík. Jsem čistej jak lilie.
Mrzí mě, že jsem toho nestihnul víc.
A co ta poslední věc a Albym?
-To jim nevadí? -Ne. Presumpce neviny.
Navíc jsem jim to vysvětlil. Řekl jsem, že mě ochmatával,
takže jsou stejně pobouřený jako já.
Je to poutavé čtení, opravdu.
-Prosím? -Jen říkám, že je to poutavé.
A všechno jste to napsal při studiu.
Kde jste bral čas?
Nejspíš se prostě umím přinutit.
A také jste byl předsedou divadelního spolku.
-Správně. -Dobrý bože.
To je něco, pane Kennedy. Smekám.
Před čím prokrista utíkáte?
-Na to nemusíte odpovídat -Ne, já vím... já jen...
Pardon.
-Potřebujete někoho? -Ne. Jsem v pořádku.
-Klidně skončíme dříve... -Ne! Ne! Prosím.
Omlouvám se. Pokračujme až do konce.
Ne...
Trvám na tom. Viděl jsem, co jsem potřeboval.
Díky, pane Kennedy.
Ťuky ťuk.
-Ahoj. -Šla jsem dál. Snad nevadí.
Joanna volala. Prý jsi teď nějak mimo.
Kde vzala číslo?
Hádám, že z tý oidipovský hrůzy na zdi.
V PŘÍPADĚ NOUZE VOLAT LORRAINE KENNEDYOVOU
-Nedopadlo to dobře? -Ne.
Sakra.
Teď asi ten nezdar začneš svádět tu věc s Rubenem.
Ne, podělal jsem si to sám.
Ruben ale nepomohl.
Prostě je toho moc.
-Všechno, co se děje. -Já vím,
ale neprosili bysme tě, kdyby to nebylo důležitý.
Co je důležitějšího než moje budoucnost,
moje štěstí, moje hodnoty?
Ne, vážně, mami. Odpověz.
Protože jestli víš něco, co mi to pomůže pochopit,
koukej to říct teď.
Nemůžu tě prostě slepě poslechnout.
Ať je to dobrý.
Třeba že Ruben čeká dítě nebo Maura umírá,
protože nevidím jinej důvod, proč bys mě nutila...
Panebože.
Ona umírá, že jo?
Ano, Nialle.
Aha. Co je to? Rakovina nebo co?
Ano, Nialle.
Dobře. A máte strach, že je to vážný?
Ano, Nialle.
Kriste, mami, proč jsi to neřekla?
Nechtěla jsem tě zatěžovat před pohovorem.
Navíc nechceme, abys to řekl Rubenovi.
Neví to. A při tom všem, co se děje,
by se neměl rozptylovat.
Proto jsi to po mně tak moc chtěla?
Budeme ho doma potřebovat.
Ty budeš někde psát knížky
a zaměstnávat ten svůj velkej mozek.
Vážně se toho chceš vzdát,
trčet doma a pomáhat mi ji vodit z postele na záchod?
Já ji do domova nestrčím, Nialle. Nikdy.
Klidně tobě navzdory.
Potřebujeme odpověď.
Není fér nechávat nás žít v nejistotě.
Koukni, co si prožíváme.
Tu pomoc máš u mě.
Věřil bys, že tam máme vzít všechny tyhle krámy?
Co?
Udělám to.
Budu svědčit.
Ty zasranej frajere!
Kámo, kámo, kámo. Ty prdelksichte!
Nechals mě čekat, ty hajzle! Hajzle jeden!
Teď vážně, co ti tak dlouho trvalo? Už jsme pomalu přestali doufat.
-Kdo? -Já. Maura. Tvoje máma.
Nechápali jsme to. Proč ho tak chráníš.
Všichni jsme měli nějakou teorii.
Že ti platí tvý stipendium.
Nebo že znal špínu, co na tebe měla Celeste.
Maura si dokonce dělala srandu, že s ním pícháš.
Co?
-To je absurdní. -Já vím, ty vole.
Jen jsme se tak bavili.
Ten den se mezi váma dělo něco, co jsem neměl vědět.
-Moc ráda tě poznávám, Joanno. -Taky vás ráda poznávám.
Tady, zlato. Ukážu ti věšák.
-Hele, moc mě mrzí, že... -V pořádku.
S tím se nedá nic dělat.
Jsem ti moc vděčná, Nialle.
Šest let jsem tě neuměla o nic poprosit
a stačila jen rakovina.
Díky.
Dostal nabídku z Glasgow.
Takže už po něm touží šest univerzit.
Ty se v Glasgow nudíš?
Trochu. Nebyla to moje první volba.
A která to byla?
Oxford, ale nevypadá to, že to klapne.
Stejně nechceš chodit na Oxford.
Boha jeho, odbydou tě almužnou.
-Říkáš ty někdy něco hezkýho? -Ne, ani ne,
ale až se tak stane, vyrazí ti to dech.
Máte kouzelný vztah. Musíte se mít rádi.
Já si myslím totéž o vás dvou.
Jaké máš plány po vysoké ty, Joanno?
Vlastně netuším. Možná se vrátím domů
a otěhotním děsivě mladá jako všichni ostatní.
-Co že jsi studovala? -Učitelství.
A to nechceš dělat?
Učila bych lidi jako já.
Ráda bych ten kruh přerušila. Pro dobro lidstva.
Je dobrá.
Mauro, nečekala jsem, že si po Rubenově činu budeme rozumět,
ale už vím, že musíme umět oddělit dítě a rodiče.
Jak to myslíš?
Když je dítě shnilé jablko, tak strom, respektive rodič,
nemusí být.
Nerozumím.
Prostě říká, že rodiče a děti nemusí být stejní.
Třeba její táta nejdřív přemýšlí a pak až mluví.
Pardon, řekla jsem něco?
Ne. Jen chci vysvětlit, co jsi myslela.
To nemá smysl.
Mami, nechtěli jsme koukat na něco v telce?
Ne, neřekla bych.
Můj syn měl problémy a je snazší vidět chování místo nemoci.
-Jakou má nemoc? -Hněv.
Slepou zlost.
-Copak je? -Nic, jen...
Neviděla jsem slepou zlost, když mě nazval děvkou
a plivl na mě. Vlastně se usmíval.
-On není v pořádku. -Spousta lidí není v pořádku.
Jen ve dvě odpoledne nikoho bezdůvodně nezmrzačí.
Vlastně to mělo důvod, Joanno.
Alby ho osahával.
-To myslíte vážně? -Ano, osahával ho.
To je úplná kravina.
-Omlouvám se. -Je to pravda.
Jednal v sebeobraně.
To bych se asi měla vrátit do toho krámu,
kde mi špatně vrátili, a vypálit to tam.
Nebyla jsi u toho, Joanno.
Nemusela jsem. Vím, čeho je schopnej.
A proč o tom slyším poprvé?
Nedávno jsem si vzpomněl.
Počkat.
Neplánuješ to říct u soudu.
-No... -Proboha, Nialle, to nemůžeš.
Z lhaní pod přísahou může být malér.
Není to lež, jasný?
Došlo k potyčce, něco se stalo, možná osahávání... určitě.
Řekněte, že je to žert.
Není, Joanno, prostě se do toho nepleť.
Chtěla jsi zůstat mimo, tak zůstaň.
Protože jsi říkal, že by to překáželo našemu vztahu.
A koukni, jak to překáží.
To se mi snad zdá.
Omlouvám se.
Líbí se mi.
Nechápu, proč to děláš. Ustavičně na něj jen nadáváš.
-Ale ne. -Ale ano.
Přál sis, aby se odstěhoval a nechal tě být.
-To jsem pil. -Přesně.
Dobře víš, že v opilosti mluvíš pravdu.
Řekl jsem to střízlivej, takže tomu nevěř.
Počkej! Vrať se!
Nialle, neodcházej takhle. Nialle, slyšíš?
Nialle, stůj!
Prosím, chci to vědět. Vážně Alby osahával Rubena?
Ano.
Nezaváhals, že ne, Bambi?
Joanno.
Rubene.
Vlastně ti chci poděkovat,
žes mi prokázala službu a nevypovídala.
To nebyla služba.
Prostě jsem nic neviděla.
-Jsem jako Švýcarsko. -Švýcarsko mám rád.
Jednou jsem tam byl.
Tohle napětí by se dalo krájet. Půjdeme?
Rozhodně, Bambič. Jdeme na to.
Počkejte chvíli.
Nialle, počkej!
Ani se nerozloučíš?
Jo.
Čau.
-Všechno v pohodě, Rubene? -Ne, jsem nasranej!
Na tebe. Že jsi před barákem váhal.
Vážně?
Jenom mě ta otázka zaskočila.
Když se sesypeš před tou barbínou, jak si povedeš před porotou?
-Není to barbína, Rubene. -Rozhodně to není advokátka.
Musíš bejt silnej.
Řekni to přesvědčivě každýmu, kdo se zeptá.
Nenapadlo mě, že budu potřebovat hodiny herectví.
Jistěže jo. Jen to říct nestačí.
Musíš vyzařovat pevnou víru a jistotu.
Tohle nikdy nezvládnu.
-Proč ne? -Protože chceš,
abych věřil něčemu, co je lež.
Žádný psychologický triky to nezmění.
Kurva fix!
Co to děláš, Rubene? Hej, Rubene, zastav!
Kristepane, něco jsi asi přejel!
-Co to děláš? -Ven!
Co? Co to děláš?
-Ven! -Ne! Já...
Vypadni ven!
-Co to děláš? -Trénujeme.
Děláš si srandu? Přijedeme pozdě!
Řekni to.
-Řekni, že mě osahával. -Rubene. To je absurdní.
Ne, není. Chci ti to vidět v očích.
Porota tomu uvěří, jen když ty taky.
Dělej, vstaň. Vstaň!
Řekni už to, kurva!
Osahával tě.
Znova.
-Osahával tě! -Kámo, kámo, kámo...
-Co? -Ty!
"Osahával tě. Osahával tě."
Nikdy nebuď nevěrnej. Nedáš to.
-Hele, já se snažím. -Nesnažíš se dost!
Dělej! No tak!
Na vejšce jste dělali ty teplý hry.
-Měl bys bejt přeborník. -Jak to s tím souvisí?
Když umíš hrát kralevice dánskýho,
hraj, že mi ten teplouš sahal na koule.
Tak to nevím, Rubene.
Tohle je trochu těžší materiál.
To myslíš vážně?
Celý to bylo v cizí řeči.
Týpek tam mluvil s lebkou.
Zpíčenou mrtvolou! Nač se s ní bavil?
-Technicky vzato tím promlouval... -Je mi to u prdele!
Má to pro tebe bejt snadný. Jsem tvůj brácha, kurva!
Toho vola jsi znal pět minut!
Jo, to chápu, Rubene. Akorát...
Určitý části toho všeho mi přijdou těžký pochopit.
Který části?
Já nevím. Nejspíš celá logika toho argumentu.
Vysvětli.
Když tě někdo chytne za ptáka, chápu, že ho chceš praštit.
Ale poslat ho na půl roku do kómatu?
Nerozumím, proč by se tě to tak moc dotklo.
Myslíš, že by se mě to nedotklo?
Ne.
Ale určitě bys ho kvůli tomu jen tak nepřizabil.
No tak, Rubene. Jednou tě bodli
-a ráno jsi snídal jakoby nic. -No a?
U telky sis to slepil vteřiňákem a polil vodkou.
-To nic neznamená. -Ale jo!
Když s tebou nehne, že tě skoro zavraždili,
jak mám věřit, že sáhnutí na vejce jo?
Protože to je kurva jiný!
Když tě bodnou, útočej na tělo.
Když tě osahávají, útočej na...
na tvoji duši, kurva!
Na tvý mužství! Proto je to jiný!
Koukej se dát dohromady! Udělej, co musíš,
abys u soudu nebyl tak slabej.
Jestli to poděláš,
obviním já tebe, žes mi sahal na koule.
-Mám to ještě zkusit? -Ne, nechci.
Vrať se do auta. Jdu se vychcat.
Rubene?
Asi máme problém.
-Musíme to vláčet s sebou? -Ano, ty kundo.
Jinak prckové nebudou mít žádnou zábavu.
-Pořád se na mě zlobíš? -Jo. Je to tvoje vina.
-Proč? -Váhat jako srab.
Vytočit mě tak, že sjedu ze silnice.
To myslíš vážně?
Můžu za to, že jsi přejel ty prkna?
Jasně, že jo.
A kvůli tobě mi hrozí 10 let basy.
Můžeme to ještě zkusit.
Nechci, abys něco zkoušel, Nialle. Nechápeš to?
Chci tě po svým boku připravenýho bojovat.
-Budeš brečet? -Nasrat. Brečel jsem jednou,
a už nikdy.
-Co se stalo? -Bylo mi osm let.
Táta dostal infarkt.
-Kriste. To je dobrej důvod. -Ne, kvůli tomu ne.
To bylo, když se vrátil.
Když jsem ho viděl jít po cestě.
Srát na všechno!
Mám strach, Nialle.
Opravdickej strach.
Maura je nejspíš nemocná.
Jak tě to napadlo?
Chová se ke mně příliš hezky.
To nemusí nic znamenat.
Ne. Tuhle mi volala a ptala se, jak se mi vede.
To bylo celý. Žádnej jinej důvod.
Určitě má raka.
-Já bych neměl strach. -Jenže mám.
10 let je každopádně hodně.
Její poslední vzpomínka na mě nesmí bejt skrz plexisklo.
Je to kriminál.
Jak tam vejdu, živej se nevrátím.
Hele, měli bysme jít dál. Děti už asi čekají.
Jo.
Jo, jo, sranda.
Rubene, kde jsi byl?
To nic, kámo. Už jsem tady.
Rubene?
Co?
Osahával tě.
Znova.
Osahával tě.
Kristepane, Joanno!
-Máš být v Glasgow. -Byla jsem.
Šla jsem za Albym.
Neviděla jsem ho od prváku a vypadá příšerně, Nialle.
Vážně příšerně.
Co ti říkal?
Řekl mi všechno.
Víš, vždycky jsem v tobě tu bolest viděla,
ale nedokázala pochopit, proč někdo tak nadanej,
hezkej a chytrej může být tak nešťastnej.
A teď už to asi vím.
Neřekneš to nikomu?
Ne.
Ale tobě by se nejspíš ulevilo.
To nemůžu.
Zmíní to u soudu?
Ne.
Ne, protože by mu to uškodilo.
Porota má prý radši zločince než homosexuály,
z čehož je mi popravdě zle.
Hej. Hej. Pojď sem.
-To je v pořádku. -Ne, není.
-Není to v pořádku! -Ale je! Koukni na mě. Koukni!
Je to v pořádku.
To, co jsi, je v pořádku.
To, co děláš Albymu, ale není.
Už takhle se tolik nenávidíš,
a to chceš ještě lhát před plnou síní lidí?
Jo, já vím, ale Maura je nemocná, Joanno.
-Hodně... -To je hrozný a mrzí mě to,
ale pořád to neospravedlní lež.
-Já vím, ale Ruben se polepšil. -To je blbost!
Hadi možná svlíknou kůži, ale vždycky se budou plazit po zemi.
-A mezi námi je... -Konec?
Ano.
Ale o to tu nejde.
Důležitý je, co tam řekneš.
Rozmysli si to.
Máš šanci udělat za vším tlustou čáru a začít znovu v Oxfordu.
Proč ne s čistým svědomím?
Ještě nevím, jestli pojedu.
Ano, pojedeš.
Tvoje máma ho otevřela.
Máš svoji svobodu, Nialle.
Teď tě prosím, abys ji nebral Albymu.
Drobný si nechte.
Řekni to.
Prosím, chci to slyšet.
Kdo jsme?
Můj brachu z jinýho štrejchu.
Předvolávám Nialla Kennedyho.
Zvedněte ruku a opakujte přísahu.
"Přísahám při Bohu všemohoucím,
že budu říkat pravdu, celou pravdu a nic než pravdu."
"Přísahám při Bohu všemohoucím, že budu říkat pravdu,
celou pravdu a nic než pravdu."
Dobrá tedy. Obžaloba může pokračovat.
Jak zní vaše celé jméno?
Prosím?
Vaše celé jméno?
Niall Brandon Kennedy.
Byl jste předvolán coby svědek událostí
ze dne 10. září 1989,
během kterých Albert Safadi utrpěl vážné zranění.
Byl jste přítomen?
Ano, já... ano, byl.
A ve své poslední výpovědi též tvrdíte, že jste před útokem
viděl Alberta Safadiho sexuálně napadnout pana Pallistera.
Je to pravda?
Ano, je to tak.
Tomu nevěřím!
-To je lež. Nehorázná lež! -To stačí!
Smím přítomným připomenout, že jsou u soudu?
Během své výpovědi krátce po incidentu
jste tuto informaci policii zamlčel.
Vysvětlíte nám proč?
Já... jsem... se uhodil do hlavy
a zcela jsem nechápal, co vidím.
Přitom jste v téže výpovědi uvedl detailní informace
týkající se útoku.
Před sebou máte důkaz B.
Přečetl byste zvýrazněnou pasáž?
"Nedokázal jsem ho odtrhnout."
"Neovládal se a nešlo ho zastavit."
"Zkusil jsem to třikrát nebo čtyřikrát, než mě odstrčil."
"Klopýtl jsem a uhodil se do hlavy."
Takže abychom si to shrnuli,
pamatoval jste si, kolikrát jste ho zkoušel odtrhnout,
ale nevybavil jste si něco tak závažného
jako sexuální napadení?
Zdá se. Ano.
Nemám dalších otázek.
Zástupce obhajoby. Můžete přistoupit.
Začněme od začátku.
Alberta Safadiho jste poznal týž týden 7. září 1989.
-Je to pravda? -Ano.
Nevšiml jste si na jeho soukromém životě ničeho zvláštního?
No... on byl... nejspíš byl...
Byl to...
homosexuál.
Jak jste to zjistil?
On... mi to prozradil.
Jakým způsobem vám odhalil svou orientaci?
No... on mi to řekl.
Takže se tím nijak netajil?
No... dalo by se to tak říct, ano.
Cítil jste se někdy ohrožený tím, jak otevřeně o své orientaci hovořil?
Tomu nerozumím.
Zdá se, že vám pan Safadi záměrně odhalil svou orientaci.
-Nepřišel jste si ohrožený? -Ne. Vůbec.
Teda ano, ano. Možná. Já nevím.
Mohl byste otázku položit jinak?
Měl jste pocit, že je to sexuální deviant?
Nemůžu.
To nejde. Udělal jsem chybu.
Jakou chybu, pane Kennedy?
Pane Kennedy?
Neosahával Rubena. Ani se ho nedotkl.
Ty kundo! Já tě kurva zabiju!
Ne, ne, ne, Rubene! Přestaň! Rubene, dost!
Ty zkurvená kryso! Tohle jsi posral! Dostanu tě!
Slyšíš mě? Tohle si šeredně odskáčeš!
Zmaluju ti ksicht, rozumíš?
Zmaluju ti ksicht!
Panebože.
Modlení tě nezachrání.
-Ďábel už je tady. -Jo, asi bysme měli začít pít.
Pokud na nás ještě něco zbyde.
-Co tady dělá Ruben? -To nevím, ale...
mám strach.
Neboj. Nedovolím mu, aby ti zkazil tvůj velkej den.
-To ti slibuju. -Uhni.
-Jo. -Do hajzlu.
Dobře.
Tak začneme?
Zdravím.
Pro ty, kdo mě neznají, jsem Ruben Pallister.
A povím vám o Niallu Kennedym.
České titulky Jan Váňa Iyuno 2026