Через цю дистанцію час набуває міці.
Ця дистанція визначає цінність людини.
Саме цій дистанції я присвятив своє життя.
Ця дистанція — 100 метрів.
Увага.
ТОҐАШІ
Тоґаші, ти створений для світової арени!
Аж ніяк.
Сумніваюся, що тобі весело бігати з нами.
Біг із будь-ким ніколи не був для мене розвагою.
-Найшвидший серед усіх учнів в Японії! -Агов!
Тоґаші, ти мав би пишатися собою.
Чи варто?
Ти в порядку?
Я в нормі.
А виглядаєш, наче от-от помреш.
Я в порядку…
Ні, у тебе дихання збилося.
Та це… звичний стан для мене.
Звичний?
-Дякую. -Ага.
Прошу тиші.
Це новенький, про якого я говорив учора.
Учора…
Учора?
Це Комія, ваш новий однокласник.
Давайте щиро його привітаємо.
Давай, представся.
Радий знайомству. Я — Комія.
Тебе не чути!
Агов! Повтори ще раз!
Прошу, шановні, що я щойно сказав?
Як ми можемо його вітати, якщо навіть імені його не знаємо?
Досить, Ґенто.
Сума внутрішніх кутів трикутника становить 180°.
Не 360°, це типова помилка.
Із паралелограмом складніше, тому слухайте уважно.
Добре, наступний.
Народе, що як я програю?
Готуйтеся.
Фантастично.
Комія!
Агов, Комія!
Комія!
Тоґаші…
Йой? Де це я?
Біля мого будинку.
Я проведу тебе до річки.
То тобі подобається бігати?
Ні, це важко.
Тоді чому ти бігаєш?
Бо все стає розмитим.
Що стає розмитим?
Реальність.
Я відчуваю розраду, роблячи щось важче за реальність.
Бувай.
Зрозуміло, але…
ти зловживаєш бігом.
Зловживаю?
Ну, як би це пояснити?
Знаєш, у мене нічого немає.
Га?
Я не вмію ладнати з людьми.
Не знаю, як вирішувати проблеми, тому просто біжу, коли є можливість.
Хоча це лише тимчасова розрада.
Тож я маю вагому причину.
Хоча знаю, що біг не подолає мої проблеми.
Ти помиляєшся, Комія.
Що?
Безумовно, біг сам по собі нічого не вирішує,
проте в одному я певен.
У чому?
У світі існує одне просте правило.
Якщо пробігти 100 метрів швидше за всіх, можна розв'язати майже будь-яку проблему.
Майже будь-яку? Звідки в тебе таке переконання?
Бо для мене це спрацьовує.
Що ж…
Уже запізно…
Мені вже запізно тренуватися бігати швидше?
Це тобі вирішувати.
Вирішувати… мені.
-Бувайте! -Бувайте.
Тоґаші.
Ходімо до Кавано грати.
Пробач, не можу. Я сьогодні зайнятий.
Побачимось.
Дідько. Ну й зануда.
Рухай руками активніше!
Уяви, як відштовхуєшся від землі!
Вище.
Тоґаші, ходімо сьогодні до мене грати.
Пробач, я маю плани.
Що, сьогодні знову?
Побачимось завтра.
Що з ним відбувається останнім часом?
Ти прогресуєш, але чи не важко тобі бігати щодня?
Я в нормі. Що більше я бігаю, то мені легше. Я насолоджуюсь цим.
Скоро спортивний фестиваль, давай один день відпочинемо.
На відпочинок немає часу.
Крім того, я хочу більше навчитися від тебе.
Відпочинок є частиною тренувань.
Також тобі нове взуття не завадило б.
О, авжеж…
У мене сьогодні якраз урок мистецтва.
Перемотаю і…
Йой, Комія! Це якось…
Готово. Здається, непогано.
Зовсім ні. Виглядає жахливо.
Принаймні можна носити.
Насилу, еге ж?
Невже твої батьки не куплять нове?
Вони якраз хотіли купити мені нове взуття.
Але я тренуюсь у цьому, то й бігти хочу в ньому ж.
Якщо я переможу в стометрівці, то отримаю золоту медаль, чи не так?
Га? Так, медаль з магазину низьких цін.
Мені потрібна ця медаль. Хочу хоча б раз перемогти в забігу.
Було б чудово перемогти.
У тебе вийде!
Невдовзі почнеться забіг на 100 метрів серед хлопців.
Він дуже швидкий.
Це ж Тоґаші, так?
Хто фінішував, підходьте сюди!
Який сенс з Тоґаші тягатися?
Але ж це спортивний фестиваль.
А де Тоґаші?
Агов, новачок.
Почав краще бігати?
Ти збираєшся бігти в цьому?
Як знаєш.
Агов, Тоґаші! Сюди!
На старт…
Увага…
Покажи їм, Комія! Вір у свою швидкість!
Так!
Далі нагородження за забіг на 100 метрів.
Вітаю.
Учора на чемпіонаті Японії серед учнів середніх шкіл у забігу на 100 м
перемогу здобув Такеру Ніґамі, син колишнього члена національної збірної.
Це видатне досягнення.
Цей студент-другокурсник стрімко підкорює світ спорту…
Пробачте.
Агов, Тоґаші.
Дякую, що зайшов.
Облиште.
Поглянь-но.
Щомісячник з легкої атлетики?
Неймовірно, Тоґаші.
Ага, учитель Тані мене викликав. Щодо журналу.
Інтерв'ю з Ніґамі — це ж круто!
Він із сусідньої школи, так?
Так.
Як думаєш, ти швидший за нього?
Ніґамі, беззаперечно, швидший.
А я не впевнений.
Може, вам варто разом пробігти стометрівку замість балачок?
Це нереально.
Думаєш?
-Ніґамі днями по ТБ показували! -Круто!
Він такий швидкий!
Тоґаші бігтиме проти Ніґамі?
Більше шани. Ніґамі старший за нас.
Пан Ніґамі прибув.
Вибачте за запізнення.
О, не підводься.
Радий знайомству, Тоґаші. Мене звуть Ніґамі.
Овва, це сам Ніґамі!
Нагадую, для тебе він пан Ніґамі.
Що ж, почнімо?
Я готовий, пані.
Я теж, пані.
Тоґаші, хочеш почати?
Звісно.
Дайте подумати…
Заради чого ви бігаєте, пане Ніґамі?
Звісно, заради перемоги.
А як щодо тебе?
Ти був задоволений, коли усвідомив, що створений для бігу?
Так.
Але здобувши один раз перемогу, ти не зможеш бігти заради задоволення.
І ти вже це усвідомив.
Якщо ти присвятив своє життя дистанції, то завжди біжи далі.
Результати забігів керуватимуть тобою.
Легко бігти заради задоволення.
Якщо хочеш залишатися в грі серед рівних,
то завжди маєш працювати на максимум.
Тоґаші має успіхи. Що ви про нього скажете?
Його частота рухів, баланс, ритм, розподіл ваги…
Він точно в початковій школі?
У п'ятдесят разів.
Тоґаші, твій потенціал у 50 разів вищий, ніж ти думаєш.
Овва, у 50 разів?
Дякую.
Агов, вони починають.
Фотограф буде за 40 метрів від старту, тож потім можете розслабитися.
-Зрозуміло. -Гаразд.
Скажіть, коли будете готові.
На старт…
Увага…
Тоґаші переміг?
Гадаю, пан Ніґамі зупинився після фото.
Чудовий забіг, Ніґамі.
Дякую.
Ми зробили чудові світлини!
Здавалося, наче ти по-справжньому біжиш. Я була так схвильована!
Завдяки вам вийде чудова стаття.
Думаю, ти переміг би Ніґамі,
навіть якби він продовжив бігти.
Сумніваюсь. Він зробив так, як йому сказали.
А що як він зупинився, бо програвав?
Не вигадуй.
Я думаю, ви обидва виклалися на повну.
Принаймні ти точно, Тоґаші.
Тому що мені не можна розслаблятися.
Коли я біжу, я не можу робити це впівсили.
Мені здається, я усвідомив причини цього завдяки сьогоднішній зустрічі з Ніґамі.
Переконаний, колись ти навіть рекорд Дзайцу поб'єш.
Оце вже занадто.
Тоґаші.
Можу я дещо попросити?
Що за прохання?
Можна мені вийти з тобою на стометрівку?
Зараз?
Так. На справжній забіг.
Відстань 100 метрів буде біля того дерева, так?
Ага.
Стартуватимемо, коли почуємо, як поїзд проїжджає рейковий стик над нами.
За першим звуком, гаразд?
З тобою все гаразд, Комія?
Тоґаші, ти розслабився?
Ні, я ж казав, що не можу. Я біг з усіх сил.
Дякую.
Бувай, Тоґаші.
Побачимось завтра.
Я змушений почати із сумної новини.
Учора Комії довелося переїхати
за сімейними обставинами.
Прикро, бо він тільки-но адаптувався.
Пропоную написати йому листа.
Упевнена перемога Тоґаші!
Він з першого кроку викладається на повну. Це його унікальна риса.
СТАДІОН MITO SHINKIN BANK
На третій доріжці Сакаґучі з середньої школи Мінамі Дайсан.
Це фінал чемпіонату Японії серед юніорів з бігу на 100 метрів.
Усі погляди прикуті до Тоґаші, чинного чемпіона.
Свою перемогу він здобув два роки тому, коли був першокурсником.
Відтоді він перемагав у кожному змаганні.
Тоґаші нагадує мені, яким у роки навчання був Дзайцу,
чинний рекордсмен країни.
Саме так. Спортивний світ з інтересом спостерігає, як високо сягне Тоґаші
серед професіональних атлетів.
От-от почнеться фінальний забіг на 100 м.
На старт.
Це ж поле не лише для бейсболу!
-Чи це не Тоґаші? -Де?
Гм, наче ні. Аой!
Тоґаші! Так? Я тебе впізнала.
Так.
Ти вже обрав клуб? Чи нікуди не підеш?
Мабуть, ти ще десь тренуєшся?
Пробач, не хотіла тебе збентежити. То ти дійсно вступив до цієї школи, еге ж?
Але чому? Адже ти міг вступити до будь-якої елітної спортивної школи.
Ця ближча до дому.
-Причина лише в цьому? -Так.
Пробач, що розпитую.
Нічого. Бувай.
Зробиш мені послугу?
Вибач, але ні.
Я навіть не сказала…
У мене погане передчуття.
Нічого такого.
-Ти доєднаєшся до… -Угадав, бувай.
Чекай. Мене звати Аой Асакуса.
А я Тоґаші.
Я знаю. Чому ти не хочеш вступити до нашого легкоатлетичного клуба?
Нас зараз лише троє.
Ніхто не цікавиться легкою атлетикою.
Мені вже час.
Аой!
ЧЕМПІОНАТ ЯПОНІЇ СЕРЕД ЮНІОРІВ, ФІНАЛЬНИЙ ЗАБІГ НА 100 М
Доброго ранку.
Хто це?
Тоґаші.
Чому він ходить крадькома?
Ну знаєш, важко буди знаменитим.
Перепрошую, ті особливі булочки розкупили?
Розкупили, але…
Ось, остання.
Правда? Щиро дякую!
Ти Тоґаші, еге ж? Чемпіон стометрівки?
Так.
Ось я й притримала одну для тебе.
Асакуса.
Ти запам'ятав моє ім'я? Дякую!
Пощастило тобі. Я теж люблю ці булочки!
На, тримай.
Ні, залиш собі.
Але можеш натомість зробити мені послугу?
Яку послугу?
-Хочеш побачити, як я біжу? -Так.
Навіщо?
Щоб бігати швидше.
Звісно, не так швидко, як ти, але я хочу вдосконалюватися.
Розумію, що це нерівноцінний обмін, проте…
Якщо я погоджусь, то ти відчепишся від мене?
Так. Обіцяю.
Стоячи…
З низького старту, будь ласка.
Гаразд.
Починаю.
Уперед.
Що це, в біса, щойно відбулося?
Неймовірно.
Ти справді неперевершений.
Як глупо було подумати, що я можу чомусь навчитися в надлюдини.
Але я вдячна тобі.
Нема за що.
Я рада. Я думала, тобі зле чи щось сталося.
Різні чутки ходять.
Я не маю таланту, і не знаю, чому мені так здається…
Але я справді вважаю, що легка атлетика —
це чудовий вид спорту.
Ти не такий, як ми. Упевнена, ти чим завгодно можеш зайнятися.
І легка атлетика тобі подобається, адже це чудовий вид спорту.
Не зрозумій мене неправильно. Я тебе не змушую доєднуватися до нас.
ОГОЛОШЕННЯ: КЛУБ ЛЕГКОЇ АТЛЕТИКИ ЗАКРИВАЄТЬСЯ
Га?
Я не думала, що зовсім не буде нових членів.
Легка атлетика не в моді.
Пробачте.
Тоґаші.
Привіт.
Нас давно попереджали, але ми не втрачали надію.
Але що сталося?
Треба щонайменше п'ять членів, щоб клуб діяв.
П'ять членів…
Тобто, якщо я долучусь, то буде недостатньо.
Що ти сказав, Тоґаші?
Дай мені хвилинку.
Він сказав «я долучусь», чи мені почулось?
Саме так і сказав.
Ти серйозно?
Так.
Я чув, що в тебе проблеми зі здоров'ям.
О, це лише чутки. Ба більше, я сам їх поширював.
-Що? -Ой, нічого.
Що ж… проблема в тому, що має бути щонайменше п'ять членів.
Але, пане, оскільки саме я записався, хоч це і звучить самовпевнено,
чи могли б ви зробити виняток?
Так, я розумію.
Утім правила слід поважати.
Що ж мені робити?
Гаразд, я відкладу закриття, але клуб має показати результати.
Тоді твоя вимога буде виправданою.
Я зрозумів.
Серйозно?
Коли наступні збори?
Серед сусідніх шкіл будуть змагання.
Отже туди й підемо.
-Але… -Що?
Там змішана естафета чотири по 200 метрів.
Від естафети можна й відмовитися?
Це головний забіг на цих змаганнях.
За неписаним правилом ця естафета важливіша за інші забіги.
Саме так. Я в перший рік брала участь в естафеті. Це просто шалено.
Зрозуміло… Отже, перемога в естафеті дасть нам значну перевагу.
Нам потрібен ще один учасник.
Ви казали, що вас троє, чи не так?
Той учасник хоч іноді приходить?
Він був би ідеальним кандидатом, але…
-Адже так? -Так.
Тоґаші, послухай.
Що?
Я би з радістю прийняла тебе в наш клуб,
проте…
Усе зрозуміла, чи не так? Я думав покинути біг.
У певний момент я застряг.
Я не дуже покращив свої результати за роки в молодшій школі.
Я боявся бігти, але й не наважувався покинути спорт.
Аж до вчорашнього дня, коли ти попросила мене пробігтися.
Я біг на повну силу… і дещо згадав.
Що я до чорта швидкий.
Тому я вирішив дати бігу ще один шанс.
Я вдячний тобі. Дякую.
Не треба, будь ласка. Я просто хотіла подивитися, як ти біжиш.
Ти приймеш мене в клуб?
Звісно. Рада вітати тебе, Тоґаші, в клубі з легкої атлетики.
Буде чудово, якщо він погодиться.
Він настільки хороший?
Хоча він рідко приходить до клубу.
Я б не надто сподівалася, але поїдьмо до нього завтра.
Чому не зараз?
Він живе на вершині пагорба.
Гаразд.
Хто там?
Привіт. Це Асакуса.
Що тобі треба?
Можемо поговорити?
Що… Ніґамі?
Нізащо.
Я знала, що так скажеш.
Чому ти взагалі в школі, у якій не розвивають легку атлетику?
Я міг запитати в тебе те саме.
Ну, просто…
Я забагато працював і зірвав спину.
Я більше не міг займатися легкою атлетикою, тому повернувся сюди.
Тоді чому ти серед членів клубу?
Лише на паперах, бо я мав кудись вступити.
Асакуса набридала мені, тому я позичив їй своє ім'я.
Спина досі болить? Бігати можеш?
Навіть не знаю.
Чому б не спробувати знову?
Я не хочу.
Ти впевнений?
Послухай, у цьому світі
є ідіоти, які заради 100 метрів зруйнували все своє життя.
Але…
Ти маєш вільний час?
Скільки тобі треба?
Десять секунд.
Дев'яносто вісім, дев'яносто дев'ять, сто.
Ось тут!
Гаразд.
Я не бігав пів року.
Асакусо, подай сигнал.
Домовились.
Ти не слухаєш мене?
Ти ж не знаєш, наскільки ти швидкий, чи не так?
У п'ятдесят разів.
У п'ятдесят разів швидший, ніж думаю.
Так, тож результат уже зрозумілий.
Ви готові?
-Так -Я готовий.
Почнімо.
На старт.
Увага.
Отакої.
Час?
12,13 секунди.
Дванадцять?
Змагання відбудуться за три тижні.
Слід визначитися з порядком, щоб ефективно підібрати тренування.
-Першою бігтиме Асакуса. -Добре.
-Другою — Шіїна. -Гаразд.
Ви бігтимете першу половину.
Третім бігтиме Тоґаші.
Добре.
А останній етап за мною.
Можливо, краще, щоб Тоґаші завершував?
Точно.
Можливо це буде правильніше, але…
До того часу я буду в формі.
Зрозуміла.
І пропоную зворотну передачу палички.
Зворотну?
Так, звісно, швидше, ніж з поштовхом,
але так її важче побачити й прийняти.
Думаю, варто спробувати.
Я усвідомлюю ризики.
Нам слід обійти Кацуніші!
Кацуніші?
Так. Це попередня школа Ніґамі.
Буде весело їх розчавити.
Так, вони гідні суперники.
От халепа, це складніше, ніж я думала.
Можливо, це я поквапилась.
Паличка!
Так швидко.
Вони мають інший рівень. Нам треба постаратися.
-Продовжуймо. -Еге.
Ніґамі залишився. Я переймаюсь, що він надто перенапружується.
Дійсно так.
Йому потрібно навантажувати себе, щоб повернутися у форму,
але його спина — це бомба сповільненої дії.
Так і є.
Асакусо, що це з тобою? Ти аж світишся.
Просто я дуже щаслива, адже бігтиму з видатними Тоґаші й Ніґамі.
Судзуме, ми долатимемо естафету з суператлетами.
Подумати тільки, клуб мало не закрився…
І тепер це все здається чимось надзвичайним.
Хоча Ніґамі переважно похмурий,
а Тоґаші здається звичайним хлопцем.
То ти досі нічого не зрозуміла?
А яким ти мене вважала?
Гм? Мабуть, просто нафантазувала.
Я тебе не розумію.
Але наш клуб можуть усе ще розформувати, чи не так?
Я цього не допущу.
ЕСТАФЕТА НА 800 М
Ти щось забув?
Хотів переконатися, що ти не надто себе перевантажуєш.
Я знаю, що ти й сам здатен про себе подбати,
але після тривалої перерви інтенсивні тренування можуть зашкодити.
Звучить жахливо.
Змагання за два дні. Я буду обережний.
Було б добре. Ну, тоді я піду.
Чому ти тут?
Ти міг би вступити до кращої школи.
Тиск?
Я став від нього залежним.
Біг був найкращим варіантом для мене.
Я був потрібним, мене цінували
і я не був самотнім, завдяки своїй швидкості.
Нас таких уже двоє.
Через популярність свого батька я завжди зобов'язаний був перемагати.
Я сказав тобі колись те саме, що почув від свого батька.
«Якщо ти хочеш залишатися в грі, то мусиш завжди бути бездоганним».
Тиск був нестерпним.
Мені доводилося ігнорувати сигнали, яке подавало моє тіло.
Усе, що здобуваєш на біговій доріжці, там же можеш утратити.
Якщо боїшся цього, то завжди мусиш перемагати бодай на 0,001 секунди.
Тільки це в нас і лишилося.
Я думав, Тоґаші й Ніґамі покинули біг.
Не знаю.
Овва, усі погляди прикуті до них.
Звісно, така парочка притягує увагу.
Здоров, друже.
Давно не бачилися. Нарешті ти покинув свій барліг, Ніґамі?
А ти й досі повільний, Ономічі?
Не удавай із себе крутого, чуваче.
Хто це?
Це Хірокадзу Ономічі. Він усе життя був у тіні слави Ніґамі.
Я все чую!
А його виправданням було те, що він наймолодший у класі.
Ти старший за мене на 11 місяців. Це величезна різниця у віці, чуваче!
Якби тобі ще й таланту, еге ж?
Ти народився 29 березня, так?
А ти другого квітня, еге ж?
Проте сьогодні я не програю цьому відлюднику.
Що ти робиш Ономічі?
Тренере!
Думай про забіг.
Так, тренере!
То ти до старшої школи Івані вступив?
Доброго ранку.
Цей день настав.
Ми робили все можливе протягом трьох тижнів.
Я знаю, що для інших шкіл це лише розминка,
але ми маємо відстояти свою гідність на цій дистанції.
На цих 800 метрах…
Ми покажемо, ким ми є.
А він молодець.
Гідний суперник.
Самопроголошений.
Агов, Ніґамі! Чого ти, трясця, сидиш там?!
Хіба я казав, що бігтиму 100 метрів?
Ох, зрозумів. Вирішили зосередитися на змішаній естафеті 4x200м, еге ж?
Ну, давайте!
Енергії у нього багато.
А от розуму мало.
Невдовзі розпочнеться змішаний забіг чотири по 200.
-Там Тоґаші! -І Ніґамі.
Вони в одній команді? Ого!
На старт.
Увага.
Аой!
Судзуме!
Чудово.
Вийшло!
Давайте, постарайтесь, школо Івані.
Вибач!
Я наздожену!
Здається, боротьба буде запеклою.
Пробач, але той, із ким я змагаюся…
це не ти!
Ніґамі!
То клуб існуватиме?
Так, і ми візьмемо участь у літніх зборах.
Так сказав заступник директора.
Чому заступник директора?
Він же сам був легкоатлетом, а тренер Кацуніші
був його старшим у клубі, чи не так?
Можливо, ти маєш рацію.
Утім для нас це добра новина, адже так?
Так.
Беззаперечно.
А я не дуже в цьому впевнений,
але бігтиму.
Тоґаші побив рекорд чемпіонату.
Він візьме гору й на національному рівні.
Не сумнівайся. Йому нема рівних.
А як щодо Ніґамі?
Надто не сподівайся: він посів третє місце, ледь кваліфікацію пройшов.
Що скажеш про Цунеда з Кюшю?
Він показує гарні результати, але до Тоґаші йому далеко.
Тоґаші пережив період застою,
але нині він невпинно покращує свій результат. Справжній монстр.
Можливо, він перевершить Дзайцу.
Оце було б цікаво.
Хтось у Кіта-Кюшю щойно повторив рекорд Дзайцу!
-Неможливо! -Цунеда?
Ні, якийсь невідомий першокурсник.
Як його звуть?
РІК ПЕРШИЙ КОМІ…
Таку чергу хіба в елітних школах побачити можна, еге ж?
Ну, мабуть.
Я Нумано зі школи Дайто.
А ти з якої школи?
Я Комія. Але в шкільному легкоатлетичному клубі не був.
То ти тільки-но почав займатися легкою атлетикою, ще й в сильній школі?
Я тренувався самостійно, щоб долучитися до клубу.
Серйозно? А де ти живеш?
Високо, біля гори Накацу.
Мабуть, поїздка поїздом — справжнє пекло.
Так, тому я їжджу велосипедом.
Ой леле! Це ж довго?
Дві години.
СТАРША ШКОЛА НІШІДЗАВА
Увага.
Нічого собі.
Цунеда дійсно дуже сильний.
Радий вас усіх бачити. Я Цунеда, капітан клубу.
Знаєш, що він лише на другому курсі?
Вас може лякати фраза «вступний іспит»,
але хоч де ти біжиш, 100 метрів — це лише 100 метрів.
Увага.
Номер 23 добре йде.
Прикро, але старт був гарний.
Для першого року старт чудовий.
Імовірно, він із тих, хто стрімко стартує.
Агов, Комія!
Друже, ти був надзвичайно швидким!
Тільки під кінець сповільнився. З тобою все гаразд?
Старт був неймовірний, хоч по тобі й не скажеш,
і баланс ти добре тримаєш.
Комія завжди втрачає швидкість на другій половині дистанції, чи не так?
Це дійсно так.
Капітане, подумай про запитання.
Запитання? Ой, на завтра?
Бесіда в стилі запитання-відповідь із Дзайцу! Це ж круто!
Не така вже й велика подія.
Я почну першим, оскільки я капітан, але питати може кожен.
Що ж, я був би надто схвильований.
Як я вже казав, роки, проведені в старшій школі,
є визначальними для вашої майбутньої кар'єри.
П'ятиразовий переможець Національних змагань
та наш випускник, пан Дзайцу, дарує вам чудову нагоду.
Тож, будь ласка, уважно його послухайте.
Пане Дзайцу, просимо на сцену.
Облиште філософію й легше ставтеся до суспільства,
не захищайтеся, не атакуйте, коли вже перемогли.
Перейдімо до запитань.
Я маю одне.
Прошу.
Я Цунеда, капітан клубу з легкої атлетики.
Пане Дзайцу, дотепер ви… О, дякую.
Пане Дзайцу, ви маєте блискучі досягнення,
ви непереможні. То чому ви продовжуєте кидати собі виклик?
Я живий. Колись я помру й уже більше ніколи не народжусь.
Ось у чому причина.
Ем…
Щиро дякую.
Я маю ще одне запитання.
Як ви готуєтесь морально перед серйозними змаганнями?
Я думаю не про поразку, а зосереджуюсь на своїх результатах.
Проте я боюсь поразки й прагну результатів.
То ваша думка змінюється залежно від настрою?
Ні, я отримую користь від обох станів одночасно.
Щоб не нервувати за жодних обставин?
Ні, щоб насолоджуватися цим нервовим збудженням постійно.
Зрозуміло…
Гм, дякую.
Наступний.
Так.
Так, ось там.
Мене звати Комія.
Пане Дзайцу, як ви…
дбаєте про свій психічний стан?
Я бігун на короткі дистанції, і мені доводиться мати справу з тривожністю.
Я травмував ногу. Вона вже загоїлася,
але вона наче сповільнюється, коли я досягаю найвищої швидкості.
Можливо, ви знаєте, як це виправити.
Сенс у тому, що з тривожністю не варто боротися.
Життя сповнене можливостей програти.
Саме в цьому й полягає чарівність життя.
Страх не є чимось неприємним.
Безпека не є чимось приємним.
Тривога виникає, коли ти кидаєш виклик сам собі.
Якщо заради слави треба чимось пожертвувати,
то пожертвуй своїм життям, бо це просто купка клітин.
Чого ти насправді прагнеш?
Я хочу… стати національним рекордсменом.
Як тебе звуть?
Комія.
Отакої, цей першокурсник вражає.
Точно.
Дякую, що приділив час, Дзайцу.
Тебе добре прийняли?
Так.
Каву будеш?
Так, дякую.
Він дуже старається.
О, Цунеда?
Лише другокурсник, а вже має першість у Кюшю.
Цьогоріч його ім'я стане відомим на всю країну.
Можливо. Час покаже…
хто має вроджений талант.
Схоже, ти подолав проблему щодо сповільнення.
Так.
І все ж не перевантажуйся. На сьогодні досить, рушай додому.
Мої ноги в порядку, тож пробіжу ще трохи, перш ніж іти.
Я звернув увагу на твою праву ногу, щойно побачив тебе вперше.
Порада пана Дзайцу стала в пригоді.
Зрозуміло.
Можливо, мені не слід тобі цього казати,
але ти маєш покинути легку атлетику.
Ти помічав, що твоя форма стає все гірше?
Проте ти біжиш усе швидше й швидше.
Існує лише одна причина, чому ти можеш бігти з такою швидкістю.
Це твоя сила волі!
Це тривожний сигнал. Ти долаєш обмеження завдяки емоціям. У тебе немає гальм.
Навіть досягши слави, ти бігтимеш, доки не розіб'єшся.
Твої проблеми — це сигнал, який надсилає твоє тіло.
Легка атлетика одного дня тебе вб'є!
Я розумію. Навіть такий, як я, може хоча б раз відчути смак перемоги, га?
Що? Ти хіба не чув, що я сказав?
Дякую, капітане.
Стривай!
Господи!
Хто він такий, чорт забирай?
Він побив рекорд Цунеди!
Комія, вітаю, ти показав найкращий результат у кваліфікації.
Ти неймовірно швидкий, друже.
У фіналі переможе або Цунеда, або ти.
Дідько, за кого ж мені вболівати?
Просто підтримай обох.
Правильно!
Пробач, що затримали тебе.
Нічого.
Вибачте, я піду.
Хай щастить у фіналі!
ФІНАЛ НАЦІОНАЛЬНОГО ЧЕМПІОНАТУ ЗАБІГ НА 100 М СЕРЕД ХЛОПЦІВ
На старт.
Увага.
КОМІЯ ЦУНЕДА
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЧЕМПІОНАТ СЕРЕД СТАРШИХ ШКІЛ
Ніґамі.
Привіт.
Спочатку треба пройти відбіркові.
Точно.
Навіть не віриться…
моя спина ще тримається.
Я викладуся на повну.
Чудово.
Побачимось.
Бувай.
КОМІЯ
На старт.
Увага.
Ніґамі, ти добре пробіг.
Був близько до перемоги.
Ні, мене розчавили.
Гарний забіг.
Вітаю, Тоґаші. Неймовірно, ти побив рекорд змагань.
Мені просто вітер допоміг, але я радий.
От би ще раз із тобою пробігти. Чудово вийшло.
Ти добре постарався, Ніґамі.
Той хлопчина, Комія…
Він вражаюче швидкий.
Знаю. Якби наприкінці він не загальмував, то я би…
Давно не бачилися, Комія.
Давно.
Ти вирішив бігати?
Ага.
Скільки часу минуло від нашого останнього забігу?
Не проти, якщо я знову тебе обійду?
Що ж, хай тобі щастить.
ПЛАН ЕВАКУАЦІЇ
На першій доріжці — Мацуба,
старша школа Уцуґікіта, Хірошіма.
На другій доріжці — Наканіші,
старша школа Судзуна, Осака.
На третій доріжці — Амаґата,
старша школа Натамаме, Шідзуока.
На четвертій доріжці — Комія,
старша школа Нішідзава, Ойта.
На п'ятій доріжці — Тоґаші,
старша школа Іваші, Токіо.
На старт.
Увага.
Тоґаші, твій біговий стиль змінився.
ДЕСЯТЬ РОКІВ ПОТОМУ
Беручи до уваги твої результати…
ми продовжуємо контракт.
Уф, оце полегшення.
Можна розслабитися.
Тоґаші, я не хотів би про це нагадувати,
та ти проскочив завдяки щасливому випадку. Цей рік для тебе вирішальний.
Так, звісно. Я візьму це до відома.
Гарного дня.
-Стривай, ледь не забув. -Що?
Це наступного місяця. Долучайся.
Збори?
Так. Кайдо й Кабакі будуть там. Може, попросиш у них поради?
Поради?
Так. Ти вже не той, що раніше.
Можливо, ти знайдеш ключ до свого відродження.
Гаразд.
Доброго ранку, Кабакі.
Доброго ранку, Тоґаші.
Мій контракт продовжили, але я знову ледь утримався.
Розумію.
Тоґаші.
Ти змінився.
Хіба?
Ти зовсім не схожий на того Тоґаші, якого я бачив, коли був малим.
Хе-хе. Ну, треба ж дивитися правді в очі, чи не так?
Зроблю все можливе, можливо, це мій останній рік.
Я сьогодні не в кращій формі,
але новий сезон щойно почався, тож я працюватиму над собою.
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЧЕМПІОНАТ ЯПОНІЇ З ЛЕГКОЇ АТЛЕТИКИ
KUSASHINO CORP. ЗБІР З ЛЕГКОЇ АТЛЕТИКИ
Оскільки популярність легкої атлетики зростає,
ми підтримуємо передових спортсменів у цій сфері.
А тепер я хочу запросити на сцену нашого зіркового атлета,
який бере участь у змаганнях з бігу
протягом останніх 15 років.
Зустрічайте пана Кайдо!
Усім привіт. Мене звати Кайдо.
Я давно в цьому спорті, але мій тріумф ще попереду.
Із року в рік я намагаюся покращувати свій особистий рекорд.
Одне я знаю точно: реальність сама по собі не зникне.
Тому мені час розібратися з реальністю, яка носить ім'я Дзайцу.
Це все, що я хотів сказати.
Дякуємо за надихаючу промову, пане Кайдо!
Як впоратися з реальністю?
Так.
Треба просто злетіти над нею, побивши всі рекорди
Так я й думав. Але, бачиш, це страшенно важко.
Відколи ти став скиглієм, Тоґаші?
Я маю на увазі, що я невпинно втрачаю свою цінність.
Справді? Що ж, відмахнутися від тебе лише логікою було б нудно,
але я розповім свою історію.
По-перше, я на 100% впевнений, що я неймовірно обдарований.
Я природжений бігун, особливо на коротких дистанціях.
Навіть у дитинстві я нікому в своєму регіоні не програвав.
На національних змаганнях мене перемогли, і я багато працював, щоб стати швидшим.
На фінальному році навчання я скуштував смак перемоги на національних змаганнях.
А тоді на арені з'явився 15-річний Дзайцу. І відтоді
я був змушений жити в реальності,
де він завжди був на крок попереду.
Реальності, де я ніколи не перемагаю й ношу звання «Завжди другий».
У реальності, де я щосекунди старішаю, аж тут з'являється молодик на ім'я Комія.
Зараз він уже не такий молодий, еге ж?
Мені до смерті набридло чути: «Шкода, що він не народився в іншу епоху».
Смішно, що ця реальність не дає мені перемогти.
Проте смішно й те, що я на 100% упевнений, що здобуду перемогу наступного разу.
Знаєш чому?
Ні.
Тому що ти можеш утекти від реальності.
Га?
Якщо моя перемога нереалістична, я мушу втекти від тієї реальності.
Втеча від реальності означає, що я вірю в себе.
Це означає, що я не здався.
Байдуже, які думки, ідеї, істини чи поради
я отримую від людей. Я ціную себе.
Це моя місія, робота, сенс життя і причина, чому я біжу.
Тоґаші, ти можеш утекти від реальності, якщо зрозумієш, чому біжиш.
-Кайдо. -О, вітаю.
-Це Секіґучі, наша новенька. -Привіт.
Я Секіґучі. Для мене честь познайомитися з вами, пане Кайдо.
То ти маєш намір поки що залишитися?
Так.
Я хотів би залишити минуле позаду і працювати над тим, ким я є зараз.
А що ти думаєш щодо Комії? Він постійно йде попереду.
Що ж, я б хотів знову змагатися з ним на треку.
І останнє: заради чого ти продовжуєш бігати?
Заради чого?
Гарне питання.
Вибачте, пане Тоґаші?
Так.
Приємно познайомитися.
Навзаєм.
Як чудово. Я Морікава.
Морікава…
Ти переміг на минулих змаганнях серед старшокласників.
Ви знаєте про мене? Це неймовірно!
Ви надихнули мене займатися легкою атлетикою!
Можна потиснути вам руку, пане?
Звісно.
Я щиро вдячний!
Агов, Тоґаші.
Кайдо.
Дякую за той день.
Як твої справи?
Мені стало трохи краще, і я почав усвідомлювати,
що я біжу не для перемоги, а заради когось іншого. Ось моя мотивація.
Можливо, це мій квиток, щоб утекти від реальності.
Он як?
У кожного, звісно, свої відповіді, але ось що я думаю.
Доки ти не пізнаєш свою власну реальність, ти не зможеш від неї утекти.
Тікати з розплющеними очима й стояти на місці із заплющеними — це різні речі.
Дивитися прямо в реальність, знаєш, дуже страшно.
Ти мусиш прийняти те, що ненавидиш.
Якщо хочеш змінити реальність або заперечити її, ти маєш постати перед нею.
Щойно заплющиш очі, ти зупинишся назавжди.
Бережи себе, Тоґаші.
Добре.
‎ЧЕМПІОНАТ ЯПОНІЇ ‎ОСАКА 2025
Господи, Тоґаші! Тоґаші!
Ти прийшов другим і майже наздогнав Кабакі.
Ти виконав кваліфікаційний норматив «Б»!
Дякую.
Щиро кажучи, це стало несподіванкою.
Я те саме відчуваю.
Правда?
Тепер ти маєш допуск до цьогорічного чемпіонату.
З нетерпінням чекаю на твоє легендарне повернення!
Я постараюся.
Юначе, я в захваті!
Привіт, Тоґаші.
Вітаю.
-Як справи? -Доволі добре.
Увага…
ЛІКАРНЯ КОЯМАЧО
Це розтягнення м'яза.
Що?
Я раджу тобі пропустити змагання цього року.
Але ж національні змагання за тиждень!
Не раджу ставитись до травми легковажно.
Якщо навантажуватимеш себе, то м'яз розірветься повністю, тоді кар'єрі кінець.
Але я маю бігти…
Пів року реабілітації – найкраще для тебе у довгостроковій перспективі.
Зосередься на відновленні. За рік спробуєш знову.
Що?
Прикро, але якщо ти не зможеш змагатися, твій контракт буде розірвано.
Ти серйозно?
Боюсь, що так.
Поглянь, це прописано у контракті.
Однак, ми цінуємо твої видатні досягнення, Тоґаші,
тому пропонуємо тобі співпрацювати з нами як тренер із легкої атлетики.
Ознайомся з контрактом і, якщо тебе все влаштовує…
Добре вийшло.
Так і четвертий клас переможемо.
Гм… Можливо, краще великими кроками?
Так буде швидше.
-Навпаки. -Га?
Маховий крок порушує баланс.
Ой, вибачте, я вам завадив?
Що таке «маховий крок»?
Замість того щоб заводити ноги вперед, відштовхуйтесь ними від землі
з кожним кроком.
Відштовхуватися…
Так, ось так.
Гаразд, спробуймо.
Ага. Дякуємо, шановний.
Дякуємо.
Скоро спортивний фестиваль?
Так.
Він біжить на останньому етапі, а я перед ним.
Хочемо перемогти четвертий клас.
Зрозуміло. То ваші суперники в четвертому класі?
Знаєте, уміння програвати набагато важливіше за гарну техніку.
Що?
Навіть якщо ти викладешся на повну, можеш програти, і це нормально.
Твоєму життю нічого ж не загрожує. Якщо ти морально готовий програти,
то часом це навіть допомагає показати кращий результат.
Швидкість не є вирішальною. Просто біжи легко.
Навіщо ж тоді жертвувати своїм життям…
Цілим життям…
Що це з ним? Ходімо.
Ага.
ЛІКАРНЯ АЙДА
Привіт, Тоґаші.
Ніґамі.
Давай підвезу.
Дякую, що порадив хорошого лікаря.
Нема за що. Лишився тиждень, так?
Мені потрібно пробігти на повну ще три стометрівки.
Ти нагадуєш мене в старшій школі.
Я був наляканий до смерті,
але тоді заради однієї швидкоплинної миті
я був готовий пожертвувати власним життям.
Я й не помітив, як усередині щось померло, і я почав жити завтрашнім днем.
Наступний забіг — результат 25 років мого життя… і сьогодення.
Якщо я житиму лише минулим,
я втрачу сили, щоб бігти зараз.
Усе добре, Кабакі?
Здається, непогано.
Це наче розминка перед завтрашнім фіналом…
Доброго ранку, Кабакі.
Доброго ранку.
Як почуваєшся після травми, Тоґаші?
Проблема ще є, але я впораюся.
Зрозуміло.
Побачимось на доріжці.
Звісно.
Тоґаші в одному забігу з тобою?
-Щодо завтрашнього фінального… -Треба постаратися.
Починаймо гру.
Кабакі здобуває перемогу! Тоґаші посідає друге місце!
Ти завжди ретельно готуєшся, еге ж?
Дзайцу.
Ти з легкістю переміг у відбіркових.
Як і ти.
Пам'ятаю, як ти запитував про тривогу й психічне здоров'я.
Та розмова мені допомогла. Завдяки тобі я маю чітку мету.
Мету?
Так.
Імовірності й дані, тренди й стратегії. Моя мета — перевищити будь-який рекорд.
Перемога за мною.
Вражає. Ти вирішив поставити на кін власне життя проти рекордів…
Це комплімент?
Ні, мені шкода тебе.
Я втратив свій бойовий дух в обмін на титул «безумовний чемпіон».
Що швидше я біжу, то більше всі відстають.
Коли озираюся, то навколо нікого немає.
Вид з цієї позиції такий самий, як і з останнього місця.
Це пекельно нудно.
Справжній тріумф нам приносять не рекорди й не медалі,
а суперники.
Перше місце здобувається в змаганні з кимось…
-Це… -У мене свій шлях. Дякую.
Мабуть, так і є.
Не розчаруй мене.
Півфінал у забігу на 100 м серед чоловіків.
На старт.
Кабакі й Тоґаші є безумовними фаворитами тут.
Чи зможе Морікава, 17-річна молода зірка, утриматися поруч із ними?
Тоґаші — перший, Кабакі — другий.
Морікава, наймолодший атлет, прийшов третім.
Дзайцу, Комія й Кайдо… Тут зібралася трійка найсильніших у Японії.
Це майже фінал.
Дзайцу останнім часом здав, то я би поставила на Комію.
Ти так кажеш, бо в розквіт кар'єри Дзайцу був надзвичайно швидким.
Ну, або Дзайцу, або Комія.
Точно, або Дзайцу, або Комія.
Дзайцу або Комія.
-Дзайцу або Комія. -Дзайцу або Комія.
-Дзайцу або Комія, безумовно!
Дзайцу або Комія.
-Як думаєш, хто? -Дзайцу або Комія.
-Дзайцу або… Комія. -Дзайцу або Комія, я певен.
Дзайцу або Комія, Дзайцу або Комія…
Про мене геть забули?
Другий забіг півфіналу от-от розпочнеться!
Як Кайдо впорається проти Дзайцу й Комії?
Увага.
Ось вона, реальність, так?
Гаразд, час починати втікати від реальності прямо зараз!
Кайдо здобуває перемогу, Комія посідає друге місце, а Дзайцу — п'яте.
Неймовірно! Дзайцу вибуває в півфіналі!
Кайдо нарешті переміг Дзайцу!
І його час — другий найкращий за всю історію Японії!
Комія.
Давно не бачилися.
Давно.
Нарешті зможу пробігти проти тебе вперше за десять років.
Гм. Ти коли-небудь замислювався над цим, Тоґаші?
Наскільки марно бігати одну й ту саму дистанцію щодня?
Протягом останніх десяти років я думав лише про встановлення рекордів.
Власне, я ні про що інше й не думав.
Але щойно мій рекорд побив той, кому байдуже до рекордів.
Жодних розрахунків, трендів чи стратегій. Його завзятість була єдиним рушієм.
Навіть якщо я встановлю новий рекорд, що чекає на мене далі?
Можливо, швидкі нічого не здобувають,
а повільні нічого не втрачають.
Якщо так,
то для чого потрібна ця мить?
І для чого ці перегони?
Заради чого ми взагалі біжимо?
Це ж очевидно.
Щоб викластися на повну. Нам більше нічого не треба.
Озираючись назад, скажу, що в мене було фантастичне життя.
Я боявся програти й залишитись самотнім, а потім вважав, що я непереможний.
Я ухилявся від поразки,
а потім думав, що я невразливий.
Моє минуле привело мене сюди.
У наших руках лише наші серця. Ніхто не має місця, яке б належало йому.
Розум породжує солідарність, емпатію та прихильність.
Усе інше викликає лише тривогу.
Зрештою ми всі помремо.
Так подумати, то маячня якась.
Проте ніщо з цього
не позбавить нас радості від того, що ми викладемося на повну.
Я стільки разів її бачив і відчував.
На жаль, я жодного разу її не бачив і не відчував.
Це безглузда гра, яка не має рішення.
Комія, схоже, ти забув просте правило.
Якщо можеш пробігти 100 м швидше за інших, то це вирішить майже будь-що.
Ти розкрив, націлився на неї і сам відточив свою неймовірну швидкість.
Невже ти вважаєш це марним?
Коли ми біжимо, все інше зникає. У цьому недосконалому світі все сяє.
Якщо ти цього не відчув,
давай віднайдемо це разом, долаючи наступну стометрівку.
Дзайцу, ви неочікувано сповільнились. Це через травму?
Нещасний випадок?
Послухайте, я хочу зробити оголошення.
Від сьогодні я залишаю професійний спорт.
Що? Ви щойно сказали, що йдете?
А з якої причини?!
Гей! Дзайцу йде зі спорту!
Це через учорашню поразку?!
Чи все ж через травму?
Оскільки я більше не спринтер, то можу сказати це вголос.
Стометрівка стискає все життя в єдину мить.
Різниця в сантиметр чи кілька грамів може тебе знищити.
Проте
саме тому ми відчуваємо ейфорію.
Цей скарб дарує лише дистанція.
Прямо зараз пан Дзайцу оголосив про свій відхід від професійного спорту.
-Стривайте! -Останнє питання!
Чи можете дати настанову тим, хто змагатиметься у фіналі?
Надія, розчарування,
слава, поразка,
втома, задоволення,
зневіра, звершення —
усі ці емоції разом з іншими
вкладіть у 100 метрів
і насолоджуйтеся найкращими десятьма секундами.
-Пане Дзайцу. -Заждіть!
БУДИЛЬНИК
ГОТЕЛЬ «ОКРА»
Другий день національного чемпіонату. Попереду фінальний забіг на 100 метрів.
Король стометрівки, Дзайцу, вибув у півфіналі
і приголомшив заявою про завершення спортивної кар'єри.
Історія легкої атлетики на порозі змін.
Сьогодні ми станемо свідками історичного моменту.
Хто стане найшвидшим серед чоловіків?
Фінальний забіг на 100 м серед чоловіків на національному чемпіонаті!
БУДЬ ЛАСКА, ЗБЕРІГАЙТЕ ТИШУ ПІД ЧАС СТАРТУ!
На старт.
ФІНАЛЬНИЙ ЗАБІГ
ЗАКІНЧИТЬСЯ
‎Увага.
ЗА ДЕСЯТЬ СЕКУНД
Переклад субтитрів: Яна Кушнаренко