Această distanță conferă putere timpului.
Această distanță determină valoarea persoanei.
Acestei distanțe mi-am dedicat viața.
Această distanță este de 100 de metri.
Pe locuri!
TOGASHI
Togashi, poți cuceri lumea!
Nici vorbă.
Să alergi cu noi nu poate fi distractiv pentru tine.
Nu m-am distrat niciodată alergând cu cineva, oricum.
- Cel mai rapid elev din Japonia! - Măi!
Ar trebui să fii mai mândru, Togashi.
Ar trebui?
Ești bine?
Sunt… bine…
Vorbești de parcă ai fi pe moarte.
Sunt bine…
Nu, nu mai ai aer.
Asta e… ceva obișnuit pentru mine.
Obișnuit?
- Mulțumesc. - Sigur.
Liniște, clasă!
El e noul elev pe care l-am menționat ieri.
De ieri…
Ieri?
El e Komiya, noul vostru coleg de clasă.
Să-i urăm un călduros bun venit!
Haide, prezintă-te!
Încântat de cunoștință! Sunt Komiya.
Nu te aud!
Alo! Repetă, te rog!
Haideți, copii, ce tocmai am spus?
Dar nu-l pot întâmpina fără să-i știu numele.
Ajunge, Genta!
Unghiurile interioare ale unui triunghi sunt egale cu 180°.
Nu 360°, nu faceți această greșeală frecventă.
Paralelogramul este complicat, așa că ascultați cu atenție.
Bine, următorul!
Doamne, dacă pierd?
Fiți gata!
Incredibil!
Komiya!
Hei, Komiya!
Komiya!
Togashi…
Ce? Unde sunt?
Aproape de casa mea.
Te conduc până la malul râului.
Deci îți place să alergi?
Nu, e greu.
Atunci de ce alergi?
Pentru că se încețoșează.
Ce anume?
Realitatea.
Mă liniștește să fac ceva mai dureros decât realitatea.
Pe curând!
Bine, dar…
folosești greșit alergarea pentru un motiv atât de prostesc.
„Folosesc greșit”?
Ei bine, cum să o spun?
Nu am nimic, vezi tu.
Poftim?
Nu știu cum să mă înțeleg cu oamenii.
Și nu știu nici cum să rezolv problemele, așa că fug când pot.
Chiar dacă e o soluție temporară.
Așadar, motivul valorează pentru mine.
Știu că simpla alergare nu-mi rezolvă problemele.
Dar te înșeli, Komiya.
Poftim?
Bineînțeles că doar alergând nu rezolvi nimic,
dar știu un lucru.
Ce anume?
E o regulă foarte simplă în lumea asta.
A alerga la 100 m mai repede decât oricine altcineva poate rezolva aproape orice.
„Aproape orice”? Cum poți fi atât de sigur de asta?
Ei bine, pot. Pentru că funcționează pentru mine.
Deci…
E prea târziu…
E prea târziu pentru mine să mă antrenez să alerg mai repede?
Tu decizi singur.
Această decizie… îmi aparține.
- Pe curând! - Pe curând, domnule!
Togashi!
Să mergem să ne jucăm la Kawano.
Scuze, nu pot. Trebuie să merg undeva azi.
Pe curând!
La naiba! Nu e deloc amuzant.
Mișcă-ți brațele mai mult!
Imaginează-ți cum lovești cu putere pământul!
Mai sus!
Togashi, vrei să vii azi să ne jucăm la mine?
Îmi pare rău, am alte planuri.
Poftim? Și astăzi?
Ne vedem mâine!
Ce-i cu el zilele astea?
Faci progrese, dar cred că e greu să alergi în fiecare zi.
Sunt bine. Pe măsură ce alerg mai mult, îmi simt picioarele mai ușoare. Îmi place.
Ziua sportului se apropie, așa că ia-ți o zi liberă.
Nu mai e timp de odihnă.
În plus, vreau să învăț mai multe de la tine.
Odihna face parte din antrenament.
De asemenea, ar trebui să-ți iei încălțări noi.
A, asta…
Norocul meu că azi am avut oră de artă.
Înfășor asta în jur și…
Hei, Komiya! Asta e un pic…
Gata. Ar trebui să fie în regulă.
Nu chiar. Arată îngrozitor.
Dar îi pot purta fără probleme.
La limită, nu-i așa?
Părinții tăi nu-ți cumpără altele noi?
Nu, de fapt ei vor să-mi cumpere o pereche nouă.
Dar m-am antrenat cu ei, așa că vreau să concurez cu ei.
Hei, dacă câștig proba de 100 m, voi primi o medalie de aur, nu?
Poftim? Da, o medalie de la magazinul de 100 de yeni.
Vreau medalia aia. Mi-ar plăcea să câștig măcar o dată o cursă.
Mi-ar plăcea să câștig.
Poți să o faci!
Proba de 100 m masculin va începe în scurt timp.
E foarte rapid.
Deci acela e Togashi, nu?
Alergătorii care ați terminat cursa, pe aici!
Ce rost are să concurezi cu Togashi?
Ei bine, e ziua sportului.
Unde e Togashi?
Hei, nou-venitule!
Ai progresat la alergat?
Ha, o să alergi în astea?
Cum dorești.
Hei, Togashi! Aici!
Pe locuri!
Fiți gata!
Hai, Komiya! Ai încredere în viteza ta!
Da!
Urmează ceremonia de premiere pentru proba de 100 m.
Felicitări!
Ieri, la campionatul japonez pentru liceeni, Takeru Nigami,
fiul unui fost membru al lotului național, a câștigat proba de 100 m masculin.
Această realizare remarcabilă
a elevului din clasa a II-a a luat cu asalt lumea sportului…
Scuzați-mă!
Salutare, Togashi!
Mulțumesc că ai venit.
E în regulă.
Uită-te la asta.
Atletism lunar?
E uimitor, Togashi.
Da, dl Tani m-a întrebat mai devreme. Este pentru o revistă.
Un interviu alături de domnul Nigami sună grozav!
Școala lui e aproape de noi, nu?
Da.
Crezi că ești mai rapid decât el?
Domnul Nigami e sigur mai rapid.
Nu sunt atât de sigur.
De ce nu alergi 100 m pe bune, în loc să vorbești cu el?
Nici vorbă să se întâmple așa ceva.
Crezi?
- Nigami a apărut la TV zilele trecute! - Super!
El a fost super rapid!
Togashi va concura împotriva lui Nigami?
Domnul Nigami, el e seniorul nostru.
A sosit domnul Nigami.
Scuze pentru întârziere.
Nu e nevoie să te ridici.
Încântat, Togashi. Eu sunt Nigami.
Uau, chiar e Nigami!
Din nou, e dl Nigami pentru tine.
Bine, să începem?
Sunt gata, doamnă.
Și eu, doamnă.
Vrei să începi tu, Togashi?
Sigur.
Să vedem.…
Care e motivul pentru care alergați, domnule Nigami?
Pentru a câștiga primul loc, desigur.
Dar tu?
A fost distractiv când ți-ai dat seama pentru prima dată că ești rapid din fire?
Da, a fost.
Dar odată ce ai luat primul loc, nu te poți întoarce la doar a te distra.
Și probabil că știi deja asta.
Odată ce ți-ai dedicat viața acestei distanțe, continui să alergi.
Ești stăpânit de rezultatele cursei.
Pentru că „alergarea” este simplă,
dacă vrei să aparții și să rămâi în joc,
trebuie să fii întotdeauna absolut.
Togashi se descurcă bine. Ce părere ai despre el?
Cadența, echilibrul, ritmul și transferul greutății sale…
Chiar e elev în școala primară?
De cincizeci de ori.
Togashi, ai un potențial de 50 de ori mai mare decât crezi.
De 50 de ori?
Poftim? Mulțumesc!
Hei! Sunt pe cale să înceapă.
Fotograful va fi la marcajul de 40 m, așa că după aceea o puteți lua mai ușor.
- În regulă! - În regulă!
Oricând sunteți gata.
Pe locuri!
Fiți gata!
A câștigat Togashi?
Cred că domnul Nigami nu a mai alergat după ce a fost fotografiat.
Bună cursă, Nigami!
Mulțumesc.
Am făcut niște poze grozave!
Arătai de parcă ai fi alergat pe bune. Mi-ai făcut inima să bată mai repede!
Va fi un articol excelent, mulțumită ție.
Cred că ai fi câștigat cursa
dacă dl Nigami nu se oprea la jumătatea drumului.
Mă îndoiesc. A făcut ce i s-a zis să facă.
Poate s-a oprit pentru că pierdea?
Nici vorbă.
Mi s-a părut că amândoi vă dădeați silința.
Cel puțin tu o făceai, Togashi.
Asta pentru că nu pot să mă relaxez.
Oricând alerg, nu pot să nu dau tot ce am.
Și cred că întâlnindu-mă astăzi cu domnul Nigami am înțeles motivul.
Cred că într-o zi vei putea să depășești recordul național al lui Zaitsu.
Asta e cam exagerat.
Togashi.
Pot să-ți cer o favoare?
Ce anume?
Pot să alerg 100 de metri împotriva ta?
Poftim? Acum?
Da. O cursă pe bune.
Marcajul de 100 m e sub acel copac, bine?
Da.
Începem când auzim sunetul unui tren care trece peste îmbinarea șinelor.
Primul, bine?
Ești bine, Komiya?
Deci, Togashi, ai încetinit ritmul?
Nu, ți-am spus că nu pot. Am dat totul.
Mulțumesc mult.
Ei bine, pa, Togashi.
Da, ne vedem mâine.
Trebuie să încep prin a vă spune ceva puțin trist.
Komiya a trebuit să se mute subit ieri,
din cauza unor circumstanțe familiale.
Tocmai începuse să se acomodeze, așa că e păcat.
Ce-ar fi să-i scrieți o scrisoare în curând?
O victorie impresionantă pentru Togashi!
Să dea totul încă din prima manșă rămâne în continuare marca sa distinctivă.
STADIONUL MITO SHINKIN BANK
Pe culoarul trei, Sakaguchi, de la liceul Minami Daisan.
Finala de 100 m la Campionatele Japoneze de Juniori.
Atenția tuturor e îndreptată spre Togashi, campionul în exercițiu.
De când a câștigat campionatul acum doi ani, ca student în primul an,
a câștigat toate competițiile la care a participat până acum.
Togashi îmi amintește de anii de liceu ai lui Zaitsu,
actualul deținător al recordului național.
De acord. Cât de sus va ajunge Togashi e un subiect de interes în creștere
în rândul profesioniștilor din atletism.
Finala de 100 m masculin e pe cale să înceapă.
Fiți gata!
Terenul nu e doar pentru baseball!
- Nu e acela Togashi? - Unde?
Hmm, nu sunt sigură. Hei, Aoi!
Togashi! Nu-i așa? Știam eu că ești tu.
Da.
Te-ai hotărât asupra unui club? Nu te înscrii în niciunul?
Poate te antrenezi în altă parte?
Scuze, nu am vrut să te surprind. Deci chiar ai venit la școala asta, nu?
Dar de ce? Ai putea intra la o școală pentru sportivi de elită.
E aproape de casă.
- Ăsta e motivul? - Da.
Scuze, am pus prea multe întrebări.
E în regulă. Pa!
Îmi poți face o favoare?
Scuze, nu.
Nu am menționat…
Am un sentiment ciudat.
Nu e nimic ciudat.
- Vei participa la cursa… - Bingo! Pa!
Stai puțin! Numele meu e Aoi Asakusa.
Eu sunt Togashi.
Știu. De ce nu te înscrii în clubul de atletism?
În momentul de față avem doar trei membri.
Nimeni nu e interesat de atletism.
Scuză-mă!
Aoi!
CAMPIONATELE JAPONEZE DE JUNIORI, FINALA LA 100 M MASCULIN.
Bună dimineața!
Cine e acela?
E Togashi.
De ce se furișează?
E greu să fii faimos, știi?
Scuzați-mă, s-au epuizat chiflele din serie limitată?
Da, dar…
Poftim, e ultima.
Sunteți sigură? Vă mulțumesc foarte mult!
Ei bine, ești tu, Togashi. Campionul la 100 m, nu?
Da.
Am păstrat una pentru tine.
Vai, Asakusa.
Ți-ai amintit numele meu? Mulțumesc!
Ce norocos ești! Și mie îmi plac chiflele alea!
Poți să o iei tu.
E în regulă, ia-o tu.
Dar îmi faci o favoare în schimb?
Ce fel de favoare?
- Vrei să mă vezi alergând? - Da.
Pentru ce?
Pentru a alerga mai repede.
Nu la fel de repede ca tine, desigur, dar vreau să fiu mai bună.
Și știu că nu e un schimb echitabil, dar…
Dacă o fac, mă vei lăsa în pace?
Da. Promit!
Din picioare…
Din poziția ghemuită, te rog.
În regulă.
Pornesc.
Bine, dă-i drumul.
Ce naiba s-a întâmplat?
Incredibil.
Incredibil!
Chiar ești incredibil.
Ce nepoliticos din partea mea să cred că aș putea învăța de la un super-om.
Dar mulțumesc pentru asta.
Nu-ți face griji.
Mă bucur. Credeam că nu te simți bine sau ceva de genul ăsta.
Am auzit un zvon.
Nu am talent și nu știu ce mă face să gândesc astfel…
Dar eu cred cu adevărat că atletismul
este un sport minunat.
Ești diferit de noi. Pun pariu că poți face orice îți dorești.
Așa că te poți bucura și de atletism, pentru că este un sport minunat.
Nu mă înțelege greșit. Nu fac recrutări.
AVIZ: CLUBUL DE ATLETISM SE ÎNCHIDE
Poftim?
Nu m-am așteptat niciodată să nu avem niciun membru nou.
Atletismul nu mai e la modă.
Scuzați-mă!
Togashi!
Bună!
Ni s-a mai spus cu ceva timp în urmă, dar am ignorat și am continuat.
Dar de ce?
Ai nevoie de cel puțin cinci membri pentru a menține clubul în funcțiune.
Cinci membri…
Deci nu e suficient să mă înscriu eu.
Ce ai spus, Togashi?
Așteaptă puțin.
Tocmai a spus „mă alătur”, nu?
Da, așa a spus.
Vorbești serios?
Da.
Dar am auzit că ai avut probleme de sănătate.
E doar un zvon. În plus, eu însumi l-am lansat.
- Poftim? - Nu-i nimic.
Ei bine… problema e că trebuie să aveți cel puțin cinci membri.
Dar, domnule, m-am înscris eu, chiar dacă sună arogant.
Ați fi dispus să faceți o excepție?
Da, te înțeleg.
Dar trebuie să respectăm anumite formalități.
Atunci ce trebuie să fac?
Bine! Voi amâna închiderea, iar clubul trebuie să obțină rezultate.
Astfel, cererea ta va fi justificată.
Am înțeles.
Fugi de aici!
Când va avea loc următoarea întâlnire?
Are loc un eveniment între școlile vecine.
Atunci asta trebuie să fie.
- Dar… - Da?
E o ștafetă mixtă de 4x200 m.
Putem renunța la ștafetă, nu?
Dar ștafeta e proba principală din acea competiție.
O regula nescrisă e că acea victorie e mai importantă decât orice altceva.
Da, am participat la ștafetă în primul an. Chiar a fost o nebunie.
Înțeleg… Câștigarea acelei ștafete ar fi un avantaj enorm pentru noi.
Deci avem nevoie de încă un tip.
Hei, nu ai spus că aveți trei membri?
Persoana aceea apare vreodată?
Ei bine, ar fi candidatul ideal, dar…
- Serios? - Da.
O clipă, Togashi.
Da?
Mi-ar face plăcere să îți urez bun venit în club,
dar…
Ți-ai dat seama, nu? Mă gândeam să renunț la alergat.
Adică, sunt blocat de ceva vreme.
Nu m-am îmbunătățit prea mult în timpul liceului.
Mi-era frică să alerg, dar mi-era frică și să renunț.
Până ieri, când mi-ai cerut să alerg.
Să sprintez din nou cu toată viteza… mi-a amintit de ceva.
Că sunt al naibii de rapid.
Așa că am decis să încerc din nou să alerg.
Eu sunt cel care ar trebui să fie recunoscător. Mulțumesc.
Nu, te rog! Voiam doar să te văd alergând, atâta tot.
Mă lași să mă înscriu în club?
Desigur. Bun venit în clubul de atletism, Togashi.
Ar fi perfect dacă ar fi dispus să o facă.
E chiar atât de bun?
Cu toate acestea, el vine rar la club.
Nu-ți face speranțe, dar hai să mergem mâine să-l vizităm.
De ce nu mergem acum?
Este în vârful acestui deal.
Bine.
Da?
Bună! Sunt Asakusa.
Ce vrei?
Putem vorbi puțin?
Ce naiba… Domnul Nigami?
Nicio șansă.
Știam că o să spui asta.
De ce ești la o școală care nu e o forță în atletism?
Aș putea te întreb același lucru.
Ei bine, asta e…
Am muncit prea mult și mi-am luxat spatele.
Nu mai puteam continua atletismul, așa că m-am mutat înapoi aici.
Atunci de ce ești membru al clubului de aici?
Doar pe hârtie, pentru că a trebuit să aleg unul.
Asakusa mă sâcâia, așa că i-am împrumutat numele meu.
Încă te mai doare spatele? Poți să alergi?
Cine știe?
De ce să nu încerci din nou?
Nu mă interesează.
Ești sigur de asta?
Ascultă, în lumea asta,
sunt niște idioți care lasă 100 de metri să le distrugă întreaga viață.
Așadar…
Ai timp liber?
Cât timp?
Zece secunde.
Nouăzeci și opt, nouăzeci și nouă, o sută.
Aici!
Bine!
Nu am mai alergat de jumătate de an.
Dă semnalul, Asakusa.
În regulă.
Am vreun cuvânt de spus?
Nu știi cât de rapid ești, nu-i așa?
De cincizeci de ori.
De cincizeci de ori mai mult decât cred.
Așadar, rezultatul e deja evident.
Sunteți pregătiți?
- Da. - Sunt gata.
În regulă.
Pe locuri!
Fiți gata!
Imposibil!
Timpul?
12,13 secunde.
Doisprezece?
Evenimentul are loc peste doar trei săptămâni.
Să stabilim ordinea de alergare acum, pentru a eficientiza antrenamentul.
- Primul alergător, Asakusa. - În regulă.
- Al doilea, Shiina. - În regulă.
Voi alergați prima jumătate.
Al treilea, Togashi.
În regulă.
Și eu voi prelua ultima etapă.
Nu ar trebui să fie Togashi ancora?
Sunt de acord.
Poate ar fi o alegere mai înțeleaptă, dar…
Voi fi din nou în formă maximă până atunci, credeți-mă.
Am înțeles.
Și aș vrea să folosesc schimbul de ștafetă cu mișcare descendentă.
Cu mișcare descendentă?
Ar putea economisi timp în comparație cu ștafeta împinsă,
dar e și greu de văzut și de efectuat schimbul, știi?
Dar cred că merită să încercăm.
Sunt conștient de riscuri.
Trebuie să-o învingem pe Katsunishi!
Pe Katsunishi?
Da. E fosta școală a lui Nigami.
Va fi distractiv să-i zdrobim.
Da, sunt adversari redutabili.
La naiba! Ștafeta cu mișcare descendentă e mai dificilă decât credeam.
Poate că m-am grăbit puțin.
Băț!
Ce rapid!
Ei sunt la un alt nivel. Vom face tot posibilul.
- Să continuăm. - Da.
Nigami a rămas în urmă. Mi-e teamă că se suprasolicită.
Da, nu-i așa?
Deși trebuie să se străduiască să își recâștige forma fizică,
spatele lui e practic o bombă cu ceas.
Da, e adevărat.
Ce-i cu tine, Asakusa? Pari fericită.
Firește, sunt fericită. Am ocazia să alerg alături de stimabilii Togashi și Nigami.
Suzume, vom alerga într-o ștafetă alături de super-atleți!
Gândiți-vă, aproape s-a închis clubul…
Acum, că ai spus-o, e destul de mișto.
Deși l-am văzut doar pe Nigami arătând posomorât,
iar Togashi s-a dovedit a fi un tip obișnuit.
Deci nu mi-a trecut deloc prin cap.
Ce fel de tip credeai că sunt?
Ei bine, cred că exact cum mi-am imaginat.
Nu are sens ce spui.
Dar clubul nostru ar putea totuși să fie desființat, nu?
Nu voi permite asta.
ȘTAFETĂ MIXTĂ 800 M
Ai uitat ceva?
Am venit să verific dacă nu muncești prea mult.
Ei bine, știu că poți să ai grijă de tine,
dar suprasolicitarea poate fi adesea o problemă după o perioadă lungă de pauză.
Înrăutățești situația.
Cursa e peste două zile. Voi fi atent.
Te rog! În acest caz, eu voi pleca.
De ce ești aici?
Ai fi putut merge la o școală mai bună.
Din cauza presiunii?
Am devenit dependent de ea.
Alergatul era cea mai ușoară opțiune pentru viața mea.
Motivul pentru care eram dorit, apreciat
și pentru care nu am ajuns să fiu singur e că eram rapid.
Și eu la fel.
Având un tată renumit, am fost în situația în care trebuia să câștig mereu.
Ceea ce ți-am spus atunci era ceea ce mi-a spus tatăl meu.
„Dacă vrei să rămâi în joc, trebuie să fii întotdeauna absolut.”
Presiunea era insuportabilă.
A trebuit să ignor avertismentele pe care mi le dădea corpul meu.
Ceea ce câștigi pe pistă, pierzi pe pistă.
Dacă te temi de asta, trebuie să continui să câștigi, chiar și cu 0,001 secunde.
E singurul loc în care ne putem întoarce.
Credeam că Togashi și Nigami au renunțat la atletism.
Nu știu.
Toți ochii sunt ațintiți asupra lor.
Ei bine, sunt un duo care atrage atenția tuturor celor de aici.
Ce faci, omule?
A trecut ceva timp. În sfârșit ai renunțat să mai stai închis în casă, Nigami?
Încă mai ești lent, Onomichi?
Poți să faci pe durul oricât vrei, amice.
Cine e ăla?
El e Hirokazu Onomichi, care a fost umbrit de Nigami toată viața.
Te aud, să știi!
Iar scuza lui a fost: „Sunt cel mai tânăr din clasa noastră”.
Te-ai născut cu 11 luni înaintea mea. Diferența de vârstă era enormă, omule!
Măcar dacă ai fi avut talent, nu?
Te-ai născut pe 29 martie, nu-i așa?
Și tu pe doi aprilie, nu?
Dar astăzi nu voi pierde în fața unuia care stă închis în casă.
Ce faci, Onomichi?
Domnule antrenor!
Axează-te pe cursă!
Da. Îmi pare rău, domnule!
Deci ai ajuns la liceul Iwani?
Bună dimineața, dle!
Astăzi e ziua cea mare.
Ne-am străduit din răsputeri în ultimele trei săptămâni.
Știu că acest eveniment e ca o repetiție pentru alte școli,
dar această cursă are cu siguranță propria sa demnitate.
Acești 800 de metri…
Le vom arăta cine suntem.
Nu e chiar atât de rău.
Normal, e rivalul său.
Autoproclamat.
Hei, Nigami! Ce naiba cauți acolo sus?
Când am spus că voi alerga 100 de metri?
Am înțeles. Te concentrezi exclusiv pe proba mixtă de 4x200 m, nu?
Hai, omule!
E destul de energic.
E doar un idiot.
Ștafeta mixtă 4x200 m va începe în scurt timp.
- Uite-l pe Togashi! - Și pe Nigami.
Sunt în aceeași echipă? Uau!
Pe locuri!
Fiți gata!
Aoi!
Suzume!
Frumos!
Am reușit!
Haide! Dă-i bătaie, liceul Iwani!
Scuze!
Încă mai pot recupera!
Pare că va fi o luptă corectă.
Îmi pare rău, cel cu care mă lupt…
nu ești tu!
Nigami!
Clubul va continua?
Da, și trebuie să ne înscriem la competiția de vară.
Așa a spus directorul adjunct.
De ce directorul adjunct?
El era atlet de atletism, iar antrenorul lui Katsunishi
era seniorul lui, nu-i așa?
S-ar putea să ai dreptate.
Oricum, e o veste bună pentru noi, nu?
Da.
Cu siguranță!
Deși nu sunt pe deplin convins,
să alergăm oricum.
Togashi a doborât recordul campionatului.
Va domina și campionatul național.
Să fii sigur. Nu are niciun rival.
Dar Nigami?
Cam exagerat, întrucât a luat locul trei, abia calificându-se pentru naționale.
Dar Tsuneda, din Kyushu?
Se descurcă bine, dar încă nu se poate compara cu Togashi.
Togashi a avut o perioadă de declin,
dar în ultimul timp și-a depășit recordul personal. Ce monstru!
Ar putea depăși timpul lui Zaitsu.
Ar fi interesant.
Cineva din Kitakyushu tocmai a egalat recordul național al lui Zaitsu!
- Fugi de aici! - Tsuneda?
Nu, un necunoscut din primul an.
Cum îl cheamă?
ANUL ÎNTÂI, KOMI…
O astfel de frază poate fi auzită doar în școlile de elită, nu?
Bănuiesc că da.
Sunt Numano de la liceul Daito.
De la ce școală ești?
Eu sunt Komiya. Nu eram însă în clubul de atletism al școlii mele.
Stai, acum începi să practici atletismul? La această școală de elită?
Da, m-am antrenat singur ca să mă înscriu în acest club.
Da? Unde locuiești?
Sus, lângă muntele Nakatsu.
Înseamnă că e o călătorie infernală cu trenul.
Da, așa că merg cu bicicleta.
Iisuse! Cât timp?
Două ore.
LICEUL NISHIZAWA
Fiți gata!
Sfinte Sisoe!
Tsuneda e cu siguranță cel mai bun.
Mă bucur să vă cunosc pe toți. Eu sunt Tsuneda, căpitanul clubului.
E abia în al doilea an, știi?
„Testul de admitere” poate părea intimidant pentru voi,
dar oriunde alergați, 100 de metri sunt 100 de metri.
Fiți gata!
Numărul 23 arată destul de bine.
Ce păcat, a avut un început puternic.
Startul acelui elev din primul an a fost extraordinar.
Cred că e genul exploziv.
Hei, Komiya!
Ai fost super rapid, omule!
Părea că ai încetinit spre final. Ești bine?
Startul a fost incredibil, în ciuda formei tale instabile,
și ai un echilibru excelent.
Komiya pierde întotdeauna viteză în repriza a doua, nu?
Da, așa este.
Căpitane, gândește-te la întrebări.
Întrebări? Pentru mâine?
O sesiune de întrebări și răspunsuri cu domnul Zaitsu sună super interesant!
Nu e chiar așa mare lucru.
Eu voi începe, deoarece sunt căpitanul, dar oricine poate pune întrebări.
Ei bine, aș fi prea emoționat.
Așa cum am spus mai înainte, anii de liceu
sunt o perioadă foarte importantă pentru a-ți determina viitoarea carieră.
Ca și câștigător de cinci ori al Campionatului Național,
absolventul școlii noastre, domnul Zaitsu, vă oferă o oportunitate extraordinară.
Așadar, vă rog să vă concentrați și să ascultați cu atenție.
Dle Zaitsu, vă rugăm să urcați pe scenă.
Nu gândiți prea profund, nu luați societatea în serios,
nu fiți defensivi și atacați chiar sunteți primii.
Acum voi răspunde la întrebări.
Am eu una.
Te rog!
Sunt Tsuneda, căpitanul clubului de atletism.
Domnule Zaitsu, până acum dumneavoastră… Mulțumesc!
Domnule Zaitsu, aveți rezultate remarcabile la activ
și sunteți de neînvins. De ce continuați să vă provocați?
Sunt o ființă vie. Până la urmă voi muri și nu mă voi mai naște niciodată.
Acesta este motivul.
Păi…
Mulțumesc foarte mult.
Mai am o întrebare.
Cum te pregătești mental când participi la curse importante?
Nu mă tem de înfrângere și mă concentrez pe performanța mea.
Tremur în fața înfrângerii și tânjesc după rezultate.
Deci îți schimbi gândurile în funcție de starea de spirit?
Nu, beneficiez de ambele simultan.
Ca să nu te emoționezi în nicio situație?
Nu, ca să mă bucur să fiu emoționat tot timpul.
Înțeleg…
Mulțumesc foarte mult.
Următoarea.
Da.
Tu, de acolo.
Numele meu este Komiya.
Domnule Zaitsu, cum…
ai grijă de sănătatea ta mentală?
Sunt alergător de distanțe scurte și trebuie să mă confrunt cu o anxietate.
M-am rănit la picior, care între timp s-a vindecat,
dar încetinește când ajung la viteza maximă.
Așadar, mă întreb dacă aveți vreo soluție pentru asta.
Sincer, anxietatea nu ar trebui tratată.
Viața e plină de posibilități de a pierde.
Acolo rezidă farmecul vieții.
Frica nu este neplăcută.
Siguranța nu este plăcută.
Anxietatea apare atunci când te testezi pe tine însuți.
Dacă trebuie să oferi ceva pentru glorie,
renunță la viața ta, care nu e decât un amestec de celule.
Ce vrei să faci?
Vreau… să dețin recordul național.
Cum te numești?
Komiya.
Doamne, bobocul ăla e impresionant.
Da.
Mulțumesc pentru ziua de azi, Zaitsu.
Te-au tratat bine?
Da.
Cafeaua e în regulă?
Mulțumesc, domnule.
Se apropie cu putere.
Poftim? Tsuneda?
Deși e doar în al doilea an, e cel mai bun din Kyushu.
Numele său va fi cunoscut la nivel național în acest an.
Sunt sigur. E doar o chestiune de timp până să vedem…
cine e adevărata bijuterie.
Pare că ai rezolvat problema încetinirii.
Da, am rezolvat-o.
Chiar și așa, nu exagera cu antrenamentul. Du-te acasă pentru astăzi.
Picioarele mele sunt în formă, voi alerga puțin mai mult înainte să mă întorc acasă.
Am observat piciorul tău drept când te-am văzut prima dată alergând.
Sfatul domnului Zaitsu m-a ajutat.
Așa se pare.
Poate că n-ar trebui să-ți spun asta,
dar ar trebui să renunți la atletism.
Ai observat că forma ta fizică începe să se deterioreze?
Cu toate astea, devii din ce în ce mai rapid.
E un singur motiv pentru care poți alerga cu o asemenea viteză.
Este voința ta!
E un avertisment. Alergătorii care elimină limitele prin emoții nu au frâne!
Chiar dacă vor atinge gloria de moment, vor alerga până când se vor prăbuși.
Probabil că tremuratul tău a fost ultimul avertisment al corpului.
Atletismul te va ucide într-o zi!
Înțeleg. Chiar și cineva ca mine poate gusta victoria o dată, nu?
Poftim? Nu ai auzit ce am spus?
Mulțumesc, căpitane.
Hei! Stai puțin!
Doamne!
Cine naiba e ăsta?
A depășit recordul lui Tsuneda!
Komiya, felicitări pentru cel mai bun timp înregistrat în calificări.
Viteza ta a fost nebunească, omule.
Tu sau Tsuneda veți câștiga finala.
La naiba! Pe care ar trebui să-l susțin?
Doar încurajează-i pe amândoi.
Bună decizie!
Scuze că te-am reținut.
E în regulă.
Scuzați-mă.
Mult succes în finală!
CAMPIONATELE NAȚIONALE DE LICEU FINALA REGIONALĂ LA 100 M BĂIEȚI
Pe locuri!
Fiți gata!
KOMIYA TSUNEDA
CAMPIONATELE NAȚIONALE DE LICEU
Nigami.
Hei!
Mai întâi trebuie să treci de preliminarii.
Da, nu-i așa?
Nu pot să cred asta…
spatele meu încă rezistă.
O să fac tot ce pot.
Minunat!
Ne vedem mai târziu.
În regulă!
KOMIYA
Pe locuri!
Fiți gata!
Bună alergare, Nigami.
A fost la limită.
Nu, am fost zdrobit.
Bună alergare.
Felicitări, Togashi! E uimitor că ai doborât recordul competiției.
A fost un timp favorizat de vânt, dar mă simt bine.
Aș vrea să pot concura împotriva ta pentru ultima oară. Dar mă simt grozav.
Bună performanță, Nigami.
Tipul ăla, Komiya…
Este extrem de rapid.
Știu. Dacă nu ar fi încetinit spre final, ar fi putut să…
Nu ne-am văzut de mult, Komiya.
Așa e.
Văd că ai rămas pe pistă.
Da.
Cât timp a trecut de la ultima noastră cursă?
Te superi dacă te bat din nou?
Mult succes cu asta!
PREZENTAREA TRASEULUI DE EVACUARE
Pe culoarul unu, Matsuba,
de la liceul Utsugikita, Hiroshima.
Pe culoarul doi, Nakanishi,
de la liceul Suzuna Chuo, Osaka.
Pe culoarul trei, Amagata,
de la liceul Natamame, Shizuoka.
Pe culoarul patru, Komiya,
de la liceul Nishizawa, Oita.
Pe culoarul cinci, Togashi,
de la liceul Iwashi Daini, Tokyo.
Pe locuri!
Fiți gata!
Togashi, stilul tău de alergare s-a schimbat.
ZECE ANI MAI TÂRZIU
Luând în considerare performanța ta…
reînnoim contractul nostru.
Uf, ce ușurare!
Acum mă pot relaxa.
Ei bine, Togashi, nu-mi place să aduc vorba despre asta,
dar ține minte că ai scăpat la mustață. E un an crucial pentru tine.
Da, sigur. Voi ține minte asta, cu siguranță.
Acum trebuie să plec.
- Stai, am uitat să-ți dau asta. - Da?
E luna viitoare. Vino și tu dacă poți.
Întâlnire de echipă?
Da. Kaido și Kabaki vor fi acolo. Poate le poți cere niște sfaturi.
Să le cer sfaturi?
Exact. Nu mai ești ce erai odată.
Poate vei găsi cheia revenirii tale.
În regulă.
Bună dimineața, Kabaki!
Bună dimineața, Togashi!
Mi s-a reînnoit contractul, dar am fost la muchie din nou.
Înțeleg.
Togashi.
Te-ai schimbat.
Poftim?
Ești departe de Togashi pe care îl vedeam când eram copil.
Ha! Trebuie să acceptăm realitatea, nu?
O să mă străduiesc, ar putea fi ultimul meu an.
Azi nu am fost în cea mai bună formă,
dar noul sezon abia a început, așa că o să mă perfecționez treptat.
ATLETISM JAPONIA CAMPIONATELE NAȚIONALE
KUSASHINO CORP. ÎNTÂLNIRE DE ATLETISM
Pe măsură ce popularitatea atletismului crește,
noi susținem sportivii care concurează în fruntea acestui sport.
Acum, aș dori să invit pe scenă atletul nostru vedetă,
care a participat la marile curse de scurtă distanță
în ultimii 15 ani.
Să-l ascultăm pe domnul Kaido!
Bună! Eu sunt Kaido.
Sunt în acest domeniu de mult timp, dar încă nu am atins apogeul.
M-am străduit să-mi îmbunătățesc recordul personal în fiecare an.
Un lucru știu cu siguranță: realitatea nu va dispărea de la sine.
Așadar, e timpul să mă ocup de realitatea persistentă numită Zaitsu.
Asta e tot din partea mea, Kaido.
Vă mulțumim pentru discursul dvs. inspirator, domnule Kaido!
Cum să faci față realității?
Da, domnule.
Trebuie doar să treci peste asta, doborând recorduri.
Așa m-am gândit și eu. Dar, vedeți, e extrem de dificil.
De când ai devenit un laș, Togashi?
Vreau să spun că valoarea mea scade constant în ultima vreme.
Da? Ei bine, ar fi plictisitor să te contrazic doar cu argumente logice,
dar îți pot spune povestea mea.
În primul rând, sunt 100% sigur că sunt incredibil de talentat.
Sunt un alergător înnăscut, mai ales pe distanțe scurte.
Când eram copil, nu am fost niciodată învins în regiunea mea.
Am luat bătaie la naționale și am muncit din greu să devin mai rapid.
În ultimul meu an de liceu, am simțit mirosul primei mele victorii la naționale.
Apoi a apărut un Zaitsu în vârstă de 15 ani. Și, de atunci,
am fost forțat să trăiesc cu această realitate
în care el e întotdeauna cu un pas înaintea mea.
Realitatea în care n-am câștigat niciodată și am primit porecla „Mereu al doilea”.
Realitatea în care îmbătrânesc în fiecare secundă și apare un tânăr pe nume Komiya.
Nu mai e tânăr, nu-i așa?
M-am săturat să aud: „Păcat că nu s-a născut în altă epocă”.
E amuzant că această realitate nu-mi permite să câștig.
Dar la fel de amuzant e că sunt 100% sigur că voi gusta victoria data viitoare.
Știi de ce?
Nu, domnule.
Pentru că poți evada din realitate.
Poftim?
Dacă victoria mea e nerealistă, trebuie să evadez din acea realitate.
A evada din realitate implică speranțe pentru mine.
Îmi arată că nu am renunțat la mine.
Indiferent de opiniile, perspectivele, adevărurile sau iluminările
oferite de oamenii din jurul meu, eu mă prețuiesc pe mine însumi.
Asta e misiunea mea, munca mea, motivul pentru care trăiesc și pentru care alerg.
Ascultă, Togashi. Poți fugi de realitate atâta timp cât înțelegi de ce alergi.
- Domnule Kaido! - Salut!
- Ea e Sekiguchi, noua noastră colegă. - Bună!
Mă numesc Sekiguchi. E o onoare să vă cunosc, domnule Kaido.
Deci intenționezi să rămâi momentan?
Da.
Aș vrea să las trecutul în urmă și să dau tot ce am mai bun din ceea ce sunt acum.
Ce părere ai despre Komiya, care continuă să rămână în prim-plan?
Ei bine, mi-ar plăcea să alerg din nou împotriva lui pe pistă.
Și, în final, pentru ce continui să alergi?
Pentru ce?
Bună întrebare.
Scuzați-mă! Domnul Togashi?
Da.
Mă bucur să vă cunosc.
Și eu.
Uau, ce interesant! Eu sunt Morikawa.
Morikawa…
Ai câștigat ultimul campionat național liceal.
Mă cunoașteți? Mi-ați făcut ziua mai frumoasă, domnule!
Sprintul dvs. m-a inspirat să mă apuc de atletism!
Vă pot strânge mâna, domnule?
Da, desigur.
Mulțumesc mult!
Hei, Togashi.
Domnule Kaido.
Mulțumesc pentru ziua de ieri.
Ce mai faci?
M-am simțit puțin mai bine și am început să-mi dau seama vag
că n-alerg să câștig, ci pentru altcineva. E motivul pentru care alerg.
Ar putea fi șansa mea pentru a evada din realitate.
Serios?
Fiecare are sigur propriile răspunsuri, dar asta este părerea mea.
Până nu îți cunoști propria realitate, nu poți scăpa de ea.
A fugi cu ochii deschiși și a sta nemișcat cu ochii închiși sunt lucruri diferite.
Să privești realitatea în față e înfricoșător, să știi.
Trebuie să accepți lucrurile pe care le urăști.
Dar dacă vrei să schimbi realitatea sau să o negi, trebuie întâi s-o înfrunți.
De îndată ce închizi ochii, nu te vei mai mișca niciodată.
Ai grijă de tine, Togashi.
Așa voi face!
‎CAMPIONATUL JAPONEZ ‎OSAKA 2025
Doamne, Togashi! Togashi!
Ai terminat pe locul al doilea, aproape la egalitate cu Kabaki.
Ai îndeplinit standardul de calificare B!
Mulțumesc.
Sincer, a fost ceva total neașteptat.
Și eu simt la fel.
Serios?
Acum ești calificat pentru campionatele din acest an.
Abia aștept să îți văd revenirea epică!
Voi face tot posibilul.
Ce încântat sunt!
Salut, Togashi!
Bună ziua!
- Ce mai faci? - Nu prea rău.
Pe locuri!
SPITALUL KOYAMACHO
E o întindere musculară.
Poftim?
Îți recomand să nu participi la competiții anul acesta.
Dar campionatele naționale sunt peste o săptămână.
Nu trata cu superficialitate o întindere musculară.
Dacă vei mai forța și mușchiul se va rupe complet, ți-ai încheiat cariera.
Dar trebuie să alerg…
Șase luni de reabilitare e soluția cea mai bună pentru tine pe termen lung.
Concentrează-te pe recuperare. Întotdeauna există anul viitor.
Poftim?
Regretăm accidentarea, dar contractul tău va fi reziliat dacă nu poți concura.
Vorbești serios?
Mă tem că da.
Uite, e menționat în contract.
Cu toate astea, recunoscând serviciile tale remarcabile, Togashi,
am dori să ne susții în continuare în calitate de antrenor de atletism.
Citește aceste documente și, dacă ești mulțumit…
Arăta bine.
Putem învinge clasa patru acum?
Hmm… Crezi că sunt mai buni pașii mai mari?
Asta ne-ar putea face mai rapizi.
- Nu, dimpotrivă. - Poftim?
Pașii prea mari vă afectează echilibrul.
Scuze, v-am întrerupt, nu-i așa?
Ce vrei să spui prin „pași mari”?
În loc să întindeți picioarele înainte, împingeți picioarele împotriva solului
la fiecare pas făcut.
Să-mi împing picioarele…
Da, exact așa.
Bine, hai să încercăm.
Da. Mulțumim, domnule!
Vă mulțumim foarte mult!
Se apropie ziua sportului?
- Da. - Da.
El e ancora, iar eu sunt înaintea lui.
Vrem să învingem clasa patru.
Înțeleg. Deci aveți un rival în clasa patru.
Ascultă, a face față înfrângerii este mult mai important decât tehnica.
Poftim?
Chiar dacă dai tot ce ai mai bun, s-ar putea să pierzi, dar nu-i nimic.
Nu e ca și cum viața ta ar fi în pericol. Dacă te pregătești să pierzi,
s-ar putea chiar să performezi mai bine uneori.
Viteza nu este totul. Luați-o ușor.
De ce ar trebui să vă sacrificați viața…
Toată viața mea…
Ce-i cu el? Să mergem.
Da.
SPITALUL AIDA
Hei, Togashi.
Nigami.
Te duc eu cu mașina.
Mersi că mi-ai prezentat un doctor bun.
Nu-ți face griji. Mai e o săptămână, nu?
Mai trebuie să alerg încă trei sprinturi de 100 m la efort maxim.
Îmi amintești de mine în liceu.
Eram speriat de moarte,
dar pentru acel moment, pentru acel moment trecător,
aș putea renunța la viața mea.
Înainte să știu, murisem pe dinăuntru, încercând să trăiesc pentru ziua de mâine.
Următoarea cursă reprezintă cei 25 de ani din viața mea… și prezentul.
Dacă tot ce am de gând să fac e să trăiesc continuarea zilei de ieri,
voi pierde capacitatea de a alerga cu toată puterea mea acum.
Sunteți bine, domnule Kabaki?
Da, cred că da.
Preliminariile de azi sunt ca o încălzire pentru finala de mâine…
Bună dimineața, Kabaki!
Bună dimineața!
Ce-ți mai face leziunea, Togashi?
Ei bine, mă descurc, dar nu sunt în afara pericolului.
Înțeleg.
Ne vedem pe pistă.
Sigur.
Domnul Togashi este în grupul tău, nu?
- Ei bine, având în vedere finalul… - Asta schimbă lucrurile.
Jocul a început.
Kabaki câștigă! Togashi ocupă locul al doilea!
Ești mereu bine pregătit, nu?
Domnule Zaitsu.
Am auzit că ai câștigat ușor în preliminarii.
Și tu.
Când ai spus despre anxietate și sănătate mintală, îmi amintesc de trecut.
Discuția aceea mi-a fost de ajutor. Acum am un obiectiv clar, mulțumită ție.
Un obiectiv, nu?
Da.
Cote și matematică, tendințe și strategie. Scopul e să depășesc rezultate excelente.
Voi câștiga cursa viitoare.
Sunt impresionat. Să-ți pui întreaga viață în joc pentru un record…
Este un compliment?
Nu, îmi e milă de tine.
Mi-am pierdut combativitatea în schimbul titlului de „campion incontestabil”.
Cu cât alerg mai repede, cu atât ceilalți rămân în urmă.
Când mă uit în lateral, nu e nimeni acolo.
Priveliștea din acea poziție e aceeași cu cea din ultimul loc.
E plictisitoare ca naiba.
Ce ne oferă un adevărat triumf și bucurie nu sunt nici recordurile, nici medaliile.
Sunt adversarii.
Primul loc obținut prin competiție cu cineva…
- Asta e… - Am propriul meu stil, mulțumesc.
Da, cred că da.
Nu mă dezamăgi.
Semifinala masculină la 100 m, prima serie.
Pe locuri!
Kabaki și Togashi sunt cu siguranță favoriții aici.
Poate Morikawa, noua vedetă în vârstă de 17 ani, să țină pasul cu ei?
Togashi pe primul loc, Kabaki pe al doilea.
Morikawa, cel mai tânăr, a fost aproape, dar a terminat pe locul al treilea.
Zaitsu, Komiya și Kaido… Primii trei din Japonia sunt toți aici.
Este practic finala.
Zaitsu pare să fi decăzut în ultima vreme, așa că pariez pe Komiya de data asta.
Zaitsu arată așa doar pentru că a fost brutal de rapid în perioada sa de glorie.
Oricum, va câștiga Zaitsu sau Komiya.
Da, fie Zaitsu, fie Komiya.
Zaitsu sau Komiya.
- Zaitsu sau Komiya. - Zaitsu sau Komiya.
- Zaitsu sau Komiya, evident!
Zaitsu sau Komiya.
- Cine va fi? - Zaitsu sau Komiya.
- Zaitsu sau… Komiya. - Zaitsu sau Komiya, pariu.
Zaitsu sau Komiya, Zaitsu sau Komiya…
Eu nu fac parte din joc?
A doua serie a semifinalelor este pe cale să înceapă!
Cum se va descurca Kaido împotriva lui Zaitsu și Komiya?
Fiți gata!
Înțeleg, asta e realitatea, nu?
În regulă, e timpul să începi să evadezi din realitate chiar acum!
Kaido câștigă, Komiya este al doilea, iar Zaitsu al cincilea.
Incredibil! Zaitsu e eliminat în semifinală!
Kaido l-a învins în sfârșit pe Zaitsu!
Iar timpul său e al doilea cel mai bun din întreaga istorie a Japoniei!
Komiya.
A trecut ceva timp, din nou.
A trecut o vreme!
În sfârșit pot să alerg împotriva ta pentru prima dată în zece ani.
Da. Te-ai gândit vreodată la asta, Togashi?
Cât de zadarnic e să alergi aceeași distanță în fiecare zi?
În ultimii zece ani, m-am gândit doar la stabilirea de recorduri.
De fapt, nu m-am gândit la altceva.
Dar chiar acum, recordul meu a fost bătut de cineva căruia nu-i pasă de recorduri.
Fără calcule, fără tendințe sau strategii. Tenacitatea a fost singurul său motor.
Chiar dacă voi stabili din nou alt record, ce mă așteaptă dincolo de asta?
Poate că nu ai nimic de câștigat fiind rapid
și nimic de pierdut fiind lent.
Dacă da, pentru ce naiba
este acel scurt moment?
Și pentru ce e cursa asta?
Pentru ce naiba alergăm?
Păi, e evident.
Pentru ca noi să dăm absolut totul. N-avem nevoie de altceva.
Privind în urmă, viața mea a fost atât de frenetică.
M-am temut să nu pierd și să fiu izolat, apoi am crezut că sunt imbatabil.
Ca urmare, mi-am ferit ochii de înfrângere,
apoi am avut această convingere ciudată că sunt protejat.
Dar sunt aici datorită trecutului meu.
Noi, oamenii, ne înțelegem doar inimile. Nimeni nu-și are locul cu adevărat.
Mintea ta creează solidaritate, empatie și afecțiune.
Totul în această lume ne neliniștește.
Și, în cele din urmă, cu toții murim.
Gândește-te la asta, suntem cu toții răvășiți.
Însă nimic din toate astea
nu poate șterge bucuria pură pe care o simțim atunci când dăm totul.
Am văzut-o de nenumărate ori și am simțit-o la fel de mult.
Din păcate, eu nu am văzut-o și nu am simțit-o nici măcar o dată.
Acest joc zadarnic nu are nicio soluție.
Komiya, se pare că ai uitat regula simplă.
Și anume, a alerga 100 m mai repede decât oricine poate rezolva orice.
Ai găsit, ți-ai propus și ai perfecționat viteza ta incredibilă pe cont propriu.
Ți se pare inutil?
Când alergăm, orice altceva dispare. Într-o lume ascuțită, totul strălucește.
Dacă nu ai experimentat asta,
haide să o vedem împreună în această viitoare cursă de 100 m.
Domnule Zaitsu, ați încetinit brusc. V-ați rănit?
Ați avut un accident?
Oameni buni, am un anunț de făcut.
Începând de astăzi, mă retrag ca sportiv profesionist.
Poftim? Ați spus că vă retrageți?
Din vreun motiv anume?
Hei! Domnul Zaitsu se retrage!
Înfrângerea de mai devreme e motivul?
Sau cumva o accidentare?
Deoarece nu mai sunt sprinter acum, pot spune asta cu voce tare.
Proba de 100 m condensează o viață întreagă într-un singur moment.
O diferență de un centimetru sau de câteva grame te poate distruge.
Cu toate acestea,
de aceea simțim euforie.
Există o bogăție pe care doar această distanță o permite.
Suntem aici cu domnul Zaitsu, care tocmai și-a anunțat retragerea.
- Stați! - Ultima întrebare!
Vreți să le spuneți câteva cuvinte sprinterilor care vor concura în finală?
Speranță, dezamăgire,
glorie, eșec,
oboseală, satisfacție,
frustrare, realizare,
împreună cu toate celelalte emoții.
Înghesuiți-le pe toate în cursa de 100 m
și savurați cele mai bune zece secunde.
- Domnule Zaitsu! - O clipă!
ALARMĂ
HOTEL OKRA
A doua zi la Campionatele Naționale. Urmează finala masculină la 100 m.
Regele probei de 100 m, Zaitsu, a fost eliminat în semifinale
și și-a anunțat ieri retragerea în mod șocant.
Istoria atletismului e pe cale să se schimbe.
În această seară, vom fi martorii unui moment istoric.
Cine va fi cel mai rapid om?
Finala masculină de 100 m a Campionatelor Naționale!
VĂ RUGĂM SĂ PĂSTRAȚI LINIȘTEA LA START!
Pe locuri!
CURSA FINALĂ
SE VA ÎNCHEIA
‎Fiți gata!
ÎN ZECE SECUNDE
Subtitrare: Simona Pătru