‏המרחק שהופך את הזמן לעוצמתי.
‏המרחק שקובע את ערך האדם.
‏המרחק שהקדשתי לו את חיי.
‏המרחק הוא… 100 מטר.
‏היכון.
‏- טוגהאשי -
‏טוגהאשי, אתה לגמרי יכול לכבוש את העולם!
‏אין סיכוי.
‏בטח לא כיף לך לרוץ איתנו.
‏מעולם לא נהניתי לרוץ עם אחרים גם ככה.
‏התלמיד הכי מהיר ביפן! ‏-היי!
‏תהיה גאה בעצמך, טוגהאשי.
‏אני צריך?
‏אתה בסדר?
‏אני… בסדר.
‏אתה נשמע כאילו אתה עומד למות.
‏אני בסדר…
‏לא, אתה נאבק לנשום.
‏זה… רגיל מבחינתי.
‏רגיל?
‏תודה. ‏-אין בעד מה.
‏שקט, כיתה.
‏זה התלמיד החדש שהזכרתי אתמול.
‏אתמול…
‏אתמול?
‏זה קומיאה, חברכם החדש לכיתה.
‏בואו נקבל אותו יפה.
‏קדימה, תציג את עצמך.
‏נעים להכיר אתכם, אני קומיאה.
‏לא שומעים אותך!
‏הלו! תגיד את זה שוב, בבקשה!
‏בחייכם, חבר'ה, מה אמרתי הרגע?
‏אבל אני לא יכול לברך אותו ‏אם אני לא יודע איך קוראים לו.
‏מספיק, גנטה.
‏סכום הזוויות התחתונות ‏במשולש הוא 180 מעלות.
‏לא 360 מעלות, אל תחטאו בטעות הרווחת הזו.
‏מקבילית היא צורה מתעתעת, אז תקשיבו טוב.
‏טוב, הבא.
‏בחיי, מה אם אפסיד?
‏היכון.
‏מדהים.
‏קומיאה!
‏היי, קומיאה!
‏קומיאה!
‏טוגהאשי…
‏מה? איפה אני?
‏ליד הבית שלי.
‏אלווה אותך לגדת הנהר.
‏אז, אתה אוהב לרוץ?
‏לא, זה קשה.
‏אז למה אתה רץ?
‏כי היא הופכת למטושטשת.
‏מי הופכת למטושטשת?
‏המציאות.
‏כשאני עוסק במשהו שמכאיב לי ‏יותר מהמציאות, זה מנחם אותי.
‏להתראות.
‏טוב, אבל…
‏אתה חוטא לריצה כשאתה רץ מסיבה מטופשת כזו.
‏חוטא?
‏טוב, איך לומר את זה?
‏אין לי כלום, אתה מבין.
‏מה?
‏אני לא יודע איך להסתדר עם אנשים.
‏אני גם לא יודע איך לפתור בעיות, ‏אז אני רץ רחוק כשאני יכול.
‏גם אם זה פתרון זמני.
‏אז הסיבה הזו טובה מספיק בשבילי.
‏אני יודע שהריצה עצמה ‏לא תפתור לי את הבעיות.
‏אבל אתה טועה, קומיאה.
‏מה?
‏כמובן שרק ריצה לא פותרת כלום,
‏אבל יש דבר אחד שאני יודע.
‏מה?
‏יש חוק פשוט אחד בעולם הזה.
‏לרוץ 100 מטר מהר יותר מכולם ‏יכול לפתור כמעט כל דבר.
‏כמעט כל דבר? למה אתה בטוח בזה?
‏אני בטוח בזה כי זה עובד לי.
‏אז…
‏האם מאוחר מדי…
‏האם מאוחר מדי לאמן את עצמי לרוץ מהר יותר?
‏זאת החלטה שלך.
‏אני זה שמחליט.
‏ביי. ‏-ביי, אדון.
‏טוגהאשי.
‏בוא נלך לשחק אצל קאוואנו.
‏מצטער, אני לא יכול. ‏אני צריך ללכת היום לאנשהו.
‏נתראה.
‏אוף. לא כיף איתו.
‏תנפנף יותר בידיים.
‏תדמיין שאתה מכה באדמה בחוזקה.
‏גבוה יותר.
‏טוגהאשי, רוצה לבוא לשחק בבית שלי היום?
‏מצטער, יש לי תוכניות אחרות.
‏מה, גם היום?
‏נתראה מחר.
‏מה קורה איתו לאחרונה?
‏אתה משתפר, בטח קשה לך לרוץ כל יום.
‏אני בסדר, ככל שאני רץ יותר כך הרגליים שלי ‏מרגישות קלות יותר. אני נהנה מזה.
‏יום הספורט מתקרב, קח לך יום לנוח.
‏אין זמן למנוחה.
‏חוץ מזה, אני רוצה ללמוד ממך עוד.
‏מנוחה היא חלק מהאימונים.
‏וגם, כדאי שתשיג נעליים חדשות.
‏אה, זה…
‏מזל שהיה לי שיעור אומנות היום.
‏אכרוך את זה מסביב ו…
‏היי, קומיאה! זה קצת…
‏יפה מאוד. זה אמור להספיק.
‏לא באמת, זה נראה מחריד.
‏אבל כך אני יכול לנעול אותן.
‏בקושי, נכון?
‏ההורים שלך לא יקנו לך חדשות?
‏לא, האמת שהם רוצים שאקנה זוג חדש.
‏אבל אני מתאמן עם אלה ‏אז אני רוצה גם להתחרות איתן.
‏היי, אם אנצח ב-100 מטר, ‏אקבל מדליית זהב, נכון?
‏מה? כן, מדליה מהחנות של הכול ב-100 ין.
‏אני רוצה את המדליה. ‏אשמח לזכות במרוץ אפילו רק פעם אחת.
‏אשמח לזכות.
‏בהצלחה!
‏מרוץ 100 מטר לבנים מתחיל בקרוב.
‏הוא ממש מהיר.
‏זה טוגהאשי, נכון?
‏הרצים שסיימו, בואו לכאן!
‏מה הטעם בלהתחרות מול טוגהאשי?
‏ובכן, זה יום הספורט.
‏איפה טוגהאשי?
‏היי, ילד חדש.
‏השתפרת בריצה?
‏אתה מתכונן לרוץ עם הנעליים האלה?
‏מה שמתאים לך.
‏היי, טוגהאשי! לכאן!
‏למקומות.
‏היכון.
‏לך על זה, קומיאה! תאמין במהירות שלך!
‏כן!
‏בהמשך, טקס הענקת הפרסים ‏לזוכי מרוץ 100 מטר.
‏ברכותיי.
‏אתמול באליפות חטיבות הביניים של יפן.
‏טאקרו ניגאמי, בנו של חבר נבחרת הריצה ‏הלאומית לשעבר, זכה במרוץ 100 מטר לבנים.
‏ההישג יוצא הדופן הזה
‏של תלמיד השנה השנייה ‏עורר סערה בעולם הספורט…
‏סלח לי.
‏היי, טוגהאשי.
‏תודה שבאת.
‏זה בסדר.
‏תעיף מבט בזה…
‏ירחון האתלטיקה?
‏זה מדהים, טוגהאשי.
‏כן, מר טאני ביקש ממני קודם. ‏זה בשביל איזה ירחון.
‏ראיון לצד מר ניגאמי. נשמע נהדר.
‏בית הספר שלו קרוב לשלנו, נכון?
‏כן.
‏אתה חושב שאתה מהיר ממנו?
‏מר ניגאמי מהיר יותר בוודאות.
‏אני לא כזה בטוח.
‏למה שלא תתחרה איתו ב-100 מטר ‏במקום סתם לדבר?
‏אין סיכוי שזה יקרה.
‏אתה חושב?
‏ניגאמי היה בטלוויזיה לפני כמה ימים! ‏-מגניב!
‏הוא רץ ממש מהר!
‏טוגהאשי יתחרה בניגאמי?
‏תקרא לו מר ניגאמי, הוא גדול מאיתנו.
‏מר ניגאמי הגיע.
‏סליחה על העיכוב.
‏אין צורך לקום.
‏נעים להכיר, טוגהאשי. אני ניגאמי.
‏וואו, זה באמת ניגאמי!
‏שוב, קוראים לו מר ניגאמי.
‏טוב, שנצא לדרך?
‏אני מוכן, גברתי.
‏גם אני, גברתי.
‏אתה רוצה להתחיל, טוגהאשי?
‏כמובן.
‏בואי נראה…
‏למה אתה רץ, מר ניגאמי?
‏כדי לזכות במקום הראשון, כמובן.
‏ואתה?
‏נהנית כשהבנת לראשונה שאתה מהיר באופן טבעי?
‏כן.
‏כשאתה זוכה במקום הראשון, ההנאה הזאת נעלמת.
‏אתה בטח כבר יודע את זה.
‏כשאתה מקדיש את חייך ‏למרחק הזה, אתה ממשיך לרוץ.
‏תוצאות המרוץ שולטות בך.
‏כי "לרוץ" זה דבר פשוט,
‏אם אתה רוצה להישאר רלוונטי,
‏אתה חייב להיות טוטאלי כל הזמן.
‏טוגהאשי מסתדר יפה. מה אתה חושב עליו?
‏הזרימה, שיווי המשקל, ‏הקצב והעברת המשקל שלו…
‏הוא בחטיבת ביניים?
‏פי 50.
‏טוגהאשי, הפוטנציאל שלך ‏הוא פי 50 ממה שאתה חושב.
‏בחיי, פי 50?
‏אה? תודה.
‏היי, זה עומד להתחיל.
‏הצלם יעמוד בסימון 40 המטר, ‏אז אחריו אתם יכולים להפסיק.
‏מובן. ‏-מובן.
‏בזמנכם החופשי.
‏למקומות…
‏היכון…
‏טוגהאשי ניצח?
‏אני חושב שמר ניגאמי ‏הפסיק לרוץ אחרי התמונה.
‏ריצה טובה, ניגאמי.
‏תודה.
‏צילמנו תמונות נהדרות.
‏נראית כאילו אתה מתחרה במרוץ אמיתי. ‏הלב שלי פעם בחוזקה.
‏זה יהיה מאמר נהדר, הודות לך.
‏אני חושב שהיית מנצח במרוץ
‏אם מר ניגאמי לא היה עוצר בחצי הדרך.
‏אני בספק. הוא עשה מה שאמרו לו לעשות.
‏אולי הוא עצר כי הוא הפסיד?
‏סיכוי קלוש.
‏חשבתי ששניכם נתתם הכול.
‏לפחות אתה נתת, טוגהאשי.
‏כי אני לא מצליח לשחרר.
‏כשאני רץ, אני לא יכול שלא לתת את כולי.
‏הרהרתי במפגש עם מר ניגאמי היום ‏והבנתי מה הסיבה לכך.
‏אני חושב שתוכל אפילו לשבור ‏את השיא הארצי של זאיטסו ביום מן הימים.
‏זה כבר מוגזם.
‏טוגהאשי.
‏אני יכול לבקש ממך טובה?
‏מה יש?
‏אני יכול להתחרות מולך ב-100 מטר?
‏מה, עכשיו?
‏כן. מרוץ אמיתי.
‏העץ ההוא מסמן 100 מטר, בסדר?
‏כן.
‏נתחיל כשנשמע את קול הרכבת ‏שנוסעת על המסילה העליונה.
‏הראשונה, בסדר?
‏אתה בסדר, קומיאה?
‏טוגהאשי, ויתרת לי?
‏לא, אמרתי לך, אני לא יכול, נתתי את כולי.
‏תודה לך.
‏להתראות, טוגהאשי.
‏כן, נתראה מחר.
‏נתחיל בהודעה די מצערת.
‏קומיאה נאלץ לעזוב אתמול
‏עקב נסיבות משפחתיות.
‏הוא בדיוק התחיל להתאקלם, חבל.
‏מה אתם אומרים, אולי תכתבו לו מכתב בקרוב?
‏ניצחון אדיר של טוגהאשי!
‏הוא עדיין נותן את כל כולו מהצעד הראשון, ‏זה סימן ההיכר שלו.
‏- אצטדיון בנק מיטו שינקין -
‏במסלול מספר שלוש, סקגוצ'י, ‏מחטיבת הביניים מינאמי דאיסאן.
‏גמר אליפות 100 מטר של חטיבות הביניים ביפן.
‏העיניים של כולם נישאות לטוגהאשי, ‏האלוף הנוכחי.
‏מאז שזכה באליפות לפני שנתיים, ‏כשהיה תלמיד שנה ראשונה,
‏הוא זכה בכל מרוץ שהשתתף בו.
‏טוגהאשי מזכיר לי את ימי החטיבה של זאיטסו,
‏המחזיק הנוכחי בשיא הארצי.
‏אני מסכים. כולם רוצים לדעת ‏עד כמה רחוק טוגהאשי יגיע,
‏מבין כל שאר האצנים.
‏גמר 100 מטר לבנים עומד להתחיל.
‏היכון.
‏כל הכבוד! ‏-כן!
‏המגרש לא מיועד רק לבייסבול!
‏זה לא טוגהאשי? ‏-איפה?
‏אני לא בטוחה. היי, אווי!
‏טוגהאשי, נכון? ידעתי שזה אתה.
‏כן.
‏החלטת על מועדון? אתה מצטרף לאחד או לא?
‏אולי אתה מתאמן במקום אחר?
‏אני מצטערת, לא רציתי להפתיע אותך. ‏באמת באת לבית הספר הזה, אה?
‏אבל למה? יכולת להתקבל ‏לבית ספר עילית של אתלטים.
‏זה קרוב יותר הביתה.
‏זאת הסיבה? ‏-כן.
‏סליחה, יותר מדי שאלות.
‏זה בסדר. ביי!
‏אתה יכול לעשות לי טובה?
‏מצטער, לא.
‏לא אמרתי…
‏יש לי תחושה מוזרה.
‏זה לא מוזר בכלל.
‏תרצה להצטרף לריצה… ‏-בינגו, ביי.
‏חכה… קוראים לי אווי אסקוסה.
‏אני טוגהאשי.
‏אני יודעת, למה שלא תצטרף למועדון הריצה?
‏יש לנו רק שלושה חברים כרגע.
‏איש לא מעוניין בתחרויות ריצה.
‏סליחה.
‏אווי!
‏- גמר אליפות 100 מטר לבנים ‏של חטיבות הביניים ביפן -
‏בוקר.
‏מי זה?
‏זה טוגהאשי.
‏למה הוא מתחבא?
‏קשה להיות מפורסם, את יודעת.
‏סליחה, אזלו הלחמניות החמות?
‏כן, אבל…
‏הנה האחרונה.
‏את בטוחה? תודה רבה לך!
‏טוב, זה אתה. טוגהאשי. אלוף 100 המטר, לא?
‏כן.
‏שמרתי לך אחת.
‏אה, אסקוסה.
‏זכרת את השם שלי? תודה!
‏יש לך מזל, גם אני אוהבת את הלחמניות האלה!
‏את יכולה לקחת אותה.
‏זה בסדר, היא שלך.
‏אוכל לבקש ממך טובה במקום?
‏איזה סוג של טובה?
‏את רוצה לראות אותי רץ? ‏-כן.
‏אבל, למה?
‏כדי לרוץ מהר יותר.
‏לא מהר כמוך, כמובן. אבל אני רוצה להשתפר.
‏ואני יודעת שזאת לא תמורה שווה, אבל…
‏אם אעשה זאת, תעזבי אותי לנפשי?
‏כן. אני מבטיחה.
‏מעמידה.
‏מכריעה, בבקשה.
‏בסדר.
‏אני מתחיל.
‏טוב, תתחיל.
‏מה קרה עכשיו, לעזאזל?
‏מדהים.
‏אין ספק שאתה לא מהעולם הזה.
‏איזו גסות רוח מצידי ‏לחשוב שאוכל ללמוד מאדם על-אנושי.
‏אבל תודה לך על זה.
‏אין בעד מה.
‏אני שמחה. חשבתי שאתה לא חש בטוב או משהו.
‏שמעתי שמועה.
‏אני לא מוכשרת, ואני לא יודעת ‏מה גורם לי לחשוב כך…
‏אבל אני באמת חושבת שאתלטיקה
‏היא ספורט נהדר.
‏אתה שונה מאיתנו. ‏אתה בטח יכול לעשות כל מה שתרצה.
‏תוכל ליהנות גם מהאתלטיקה, זה ספורט נפלא.
‏היי, אל תבין אותי לא נכון. ‏אני לא מגייסת אותך.
‏- שימו לב: מועדון הריצה נסגר -
‏מה?
‏לא ציפיתי לאפס חברים חדשים.
‏מועדון הריצה כבר לא באופנה.
‏סלחו לי.
‏טוגהאשי.
‏שלום לכן.
‏זה נאמר לנו מזמן, אבל התעלמנו והמשכנו.
‏אבל למה?
‏צריך לפחות חמישה חברים במועדון ‏כדי שהוא ימשיך לפעול.
‏חמישה חברים.
‏אז ההצטרפות שלי לא מספיקה.
‏מה אמרת עכשיו, טוגהאשי?
‏תנו לי רגע.
‏הוא אמר, "ההצטרפות שלי", נכון?
‏נכון, הוא אמר.
‏אתה רציני?
‏כן.
‏אבל שמעתי שיש לך בעיות בריאות.
‏זאת רק שמועה. חוץ מזה, אני זה שהפיץ אותה.
‏מה? ‏-שום דבר.
‏טוב… הבעיה היא שאתה צריך חמישה חברים.
‏אבל אדוני, אני הצטרפתי. ‏אפילו אם זה נשמע מתנשא,
‏תוכל לאשר את זה באופן חריג?
‏כן, אני מבין אותך.
‏עדיין, עלינו לכבד את התקנות.
‏אז מה אוכל לעשות?
‏טוב, אעכב את סגירת המועדון, ‏ואתם חייבים להגיע להישגים.
‏רק כך הדרישה שלך תהיה מוצדקת.
‏אני מבין.
‏אין סיכוי!
‏מתי התחרות הבאה?
‏יש אירוע משותף עם בתי ספר באזור.
‏אז זאת המטרה.
‏אבל… ‏-מה?
‏יש מרוץ מעורב, ארבעה מקטעים של 200 מטר.
‏נוכל לדלג על מרוץ השליחים, נכון?
‏אבל מרוץ השליחים הוא המרוץ העיקרי בתחרות.
‏יש חוק בלתי כתוב ‏שניצחון באירוע הזה הוא הכי משמעותי.
‏כן, השתתפתי במרוץ השליחים ‏כשהייתי תלמידת שנה ראשונה. זה היה מטורף.
‏אני מבין… ניצחון במרוץ השליחים ‏יעניק לנו יתרון אדיר.
‏אנחנו זקוקים לבחור נוסף.
‏היי, לא אמרת שיש לכם שלושה חברים?
‏החבר השלישי מגיע למפגשים?
‏טוב, הוא יהיה מועמד אידאלי, אבל…
‏נכון? ‏-כן.
‏רק רגע, טוגהאשי.
‏כן?
‏יהיה לי לעונג לקבל אותך למועדון שלנו.
‏אבל…
‏הבנת כבר, נכון? חשבתי לפרוש מריצה.
‏כלומר, אני תקוע כבר תקופה.
‏לא השתפרתי כל כך בשנות החטיבה שלי.
‏פחדתי לרוץ, אבל גם פחדתי לפרוש.
‏עד אתמול, כשביקשת ממני לרוץ.
‏כשעשיתי ספרינט כזה שוב… זה הזכיר לי משהו.
‏שאני ממש מהיר!
‏אז החלטתי לתת הזדמנות נוספת לריצה.
‏אני זה שאמור להודות לך. תודה לך.
‏לא, בבקשה, רק רציתי לצפות בך רץ, זה הכול.
‏תקבלו אותי למועדון שלכן?
‏כמובן, ברוך הבא למועדון הריצה, טוגהאשי.
‏הוא יהיה מושלם למשימה אם ירצה להשקיע.
‏הוא טוב עד כדי כך, אה?
‏הוא פשוט בקושי מגיע למועדון.
‏אל תטפח תקוות, נלך לבקר אותו מחר.
‏למה לא עכשיו?
‏זה במעלה הגבעה הזאת.
‏טוב.
‏כן?
‏שלום, זאת אסקוסה.
‏מה את רוצה?
‏שיחה קצרה?
‏מה ל… מר ניגאמי?
‏אין סיכוי.
‏ידעתי שתגיד את זה.
‏למה אתה לומד בבית ספר ‏שאין בו תוכנית ריצה טובה?
‏אני יכול לשאול אותך את אותה השאלה.
‏טוב, זה כי…
‏התאמנתי יותר מדי ונפצעתי בגב.
‏לא יכולתי להמשיך לרוץ, אז עברתי לכאן.
‏אז למה אתה חבר במועדון הריצה?
‏רק על הנייר, כי הייתי חייב לבחור מועדון.
‏אסקוסה הציקה לי, אז נתתי לה את השם שלי.
‏הגב שלך עדיין פגוע? אתה יכול לרוץ?
‏מי יודע?
‏למה שלא תנסה שוב?
‏לא מעוניין.
‏אתה בטוח?
‏תקשיבו, בעולם הזה,
‏יש אידיוטים שנותנים ‏ל-100 מטר להרוס להם את כל החיים.
‏אז…
‏יש לך זמן פנוי?
‏כמה זמן?
‏עשר שניות.
‏תשעים ושמונה, 99, 100.
‏זה ממש כאן!
‏טוב.
‏לא רצתי כבר חצי שנה.
‏את מסמנת, אסקוסה.
‏טוב.
‏אני יכול לומר משהו?
‏אתה לא יודע עד כמה אתה מהיר, נכון?
‏פי 50.
‏פי 50 יותר משאני חושב.
‏כן, אז התוצאה כבר ברורה.
‏אתם מוכנים?
‏כן. ‏-אני מוכן.
‏בסדר.
‏למקומות.
‏היכון.
‏לא יכול להיות.
‏זמן?
‏12.13 שניות.
‏שתים עשרה
‏נותרו שלושה שבועות עד לתחרות.
‏אנחנו צריכים להחליט על הסדר ‏כדי לשפר את יעילות הריצה.
‏הרצה הראשונה היא אסקוסה. ‏-טוב.
‏השנייה, שינה. ‏-טוב.
‏אתן תרוצו במחצית הראשונה.
‏שלישי, טוגהאשי.
‏טוב.
‏ואני אסיים את המרוץ.
‏לא עדיף שטוגהאשי יסיים אותו?
‏אני מסכימה.
‏ייתכן שזו אפשרות חכמה יותר, אבל…
‏אחזור לכושר שיא עד אז. תסמכו עליי.
‏מובן.
‏ואני רוצה להשתמש בהעברה תחתית.
‏העברה תחתית, אה?
‏זה יכול לחסוך לנו זמן בהשוואה להעברה צדית.
‏אבל גם קשה יותר לראות ‏ולבצע את ההעברה, את יודעת?
‏אולי שווה לנסות את זה, אני מניחה.
‏אני מודע לסיכונים.
‏אנחנו חייבים להביס את קאטסונישי!
‏קאטסונישי?
‏כן, בית הספר הקודם של ניגאמי.
‏יהיה כיף לרסק אותם.
‏כן, הם יריבים ראויים.
‏לעזאזל, ההעברה התחתית קשה יותר משחשבתי.
‏אולי נסחפתי מעט.
‏מקל!
‏כאלה מהירים.
‏הם ברמה אחרת לגמרי. נעשה כמיטב יכולתנו.
‏בואי נמשיך לנסות. ‏-כן.
‏ניגאמי ממשיך להתאמן. ‏אני חוששת שהוא מתיש את עצמו.
‏כן, אה?
‏למרות שהוא צריך לדחוף את עצמו ‏כדי לחזור לכושר.
‏הגב שלו הוא כמו פצצה מתקתקת.
‏כן, נכון.
‏מה יש לך, אסקוסה? את נראית שמחה.
‏כמובן שאני שמחה, אני רצה ‏עם טוגהאשי וניגאמי המוערכים.
‏סוזומה, אנחנו רצות במרוץ שליחים ‏עם ספורטאי-על!
‏ולחשוב שמועדון הריצה כמעט נסגר.
‏עכשיו כשאת מזכירה את זה, זה די מגניב.
‏למרות שניגאמי תמיד במצב רוח עגום
‏וטוגהאשי הפך לאדם מן השורה.
‏אז לא קלטתי את זה בכלל.
‏איזה מין בחור חשבת שאני?
‏מה? טוב, אתה בדיוק כמו שדמיינתי.
‏את לא מדברת בהיגיון.
‏למרות שהמועדון שלנו ‏עדיין בסכנת סגירה, נכון?
‏אני לא אתן לזה לקרות.
‏- מרוץ שליחים מעורב 800 מטר -
‏שכחת משהו?
‏באתי לוודא שאתה לא מעמיס על עצמך יותר מדי.
‏טוב, זאת אומרת, ‏אני יודע שאתה יכול לדאוג לעצמך,
‏אבל אימון יתר יכול להיות ‏בעייתי אחרי הפסקה ארוכה.
‏אתה רק מחמיר את הבעיה.
‏המרוץ בעוד יומיים. אני אזהר.
‏בבקשה תיזהר. טוב, אני הולך.
‏למה אתה כאן?
‏יכולת ללמוד בבית ספר טוב יותר.
‏הלחץ?
‏פיתחתי בזה תלות.
‏ריצה הייתה הדבר שהיה לי הכי קל לעשות.
‏הייתי רצוי, מוערך,
‏ולא נשארתי לבד בזכות המהירות שלי.
‏לא רק אתה.
‏אבא שלי היה כוכב אז הייתי חייב לנצח תמיד.
‏מה שאמרתי לך בפעם ההיא ‏זה מה שאבי נהג לומר לי.
‏"אם אתה רוצה להישאר רלוונטי, ‏אתה חייב להיות טוטאלי כל הזמן."
‏הלחץ היה בלתי נסבל.
‏נאלצתי להתעלם מאיתותי האזהרה של הגוף שלי.
‏מה שאתה מרוויח על המסלול, ‏אתה מפסיד על המסלול.
‏אם אתה חושש מזה, אתה חייב לנצח תמיד, ‏גם אם ב-0.001 שניות.
‏זה המקום היחיד שאנחנו יכולים לחזור אליו.
‏אבל חשבתי שטוגהאשי וניגאמי פרשו מריצה.
‏לא יודע.
‏בחיי, כולם מסתכלים עליהם.
‏טוב, הם צמד בולט בין כולם כאן.
‏מה קורה, גבר.
‏מזמן לא התראינו, הפסקת להתבודד, ניגאמי?
‏אתה עדיין איטי, אונומיצ'י?
‏שחק אותה קשוח כמה שתרצה, גבר.
‏מי זה?
‏זה הירוקאזו אונומיצ'י. ‏ניגאמי ניצח אותו כל חייו.
‏אני יכול לשמוע אותך, את יודעת?
‏והתירוץ שלו היה, "אני הכי צעיר בשכבה."
‏נולדת 11 חודשים לפניי. ‏זה הפרש עצום, בנאדם.
‏לו רק היה לך כישרון, אה?
‏נולדת ב-29 במרץ, נכון?
‏ואתה ב-2 באפריל, נכון?
‏אני לא אפסיד למתבודד היום, זה בטוח.
‏מה אתה עושה, אונומיצ'י?
‏המאמן!
‏תתמקד במרוץ.
‏כן. סליחה, אדוני!
‏אז הלכת בסוף לתיכון איוואני?
‏בוקר, אדוני.
‏היום שחיכינו לו הגיע.
‏עשינו כל מה שיכולנו ‏במהלך שלושת השבועות האחרונים.
‏אני יודע שהאירוע הזה ‏הוא כמו חזרה גנרלית עבור שאר בתי הספר,
‏אבל המרוץ הזה מכובד בפני עצמו.
‏שמונה מאות המטרים האלה …
‏אנחנו נראה להם מי אנחנו.
‏הוא לא כזה גרוע.
‏כפי שצפה היריב שלו.
‏הוא העיד על עצמו.
‏היי, ניגאמי. למה אתה שם, לעזאזל?
‏מתי אמרתי שארוץ 100 מטר?
‏אני מבין. אתה מתמקד רק ‏במרוץ המעורב 800 מטר, נכון?
‏לך על זה, בנאדם!
‏הוא די אנרגטי.
‏הוא פשוט אידיוט.
‏מרוץ השליחים המעורב 800 מטר יתחיל בקרוב.
‏הנה טוגהאשי! ‏-גם ניגאמי.
‏הם באותה קבוצה? וואו.
‏למקומות.
‏היכון.
‏אווי!
‏סוזומה!
‏יפה.
‏עשיתי זאת!
‏קדימה, תגבירי את הקצב, תיכון איוואני.
‏סליחה!
‏אני יכול לסגור את הפער!
‏נראה שזה יהיה קרב הוגן.
‏סליחה, האדם שאני מתחרה בו…
‏הוא לא אתה.
‏ניגאמי!
‏המועדון יישאר פתוח?
‏כן, ועלינו להשתתף בתחרות הקיץ.
‏סגן המנהל אמר.
‏למה סגן המנהל?
‏הוא עסק באתלטיקה בעברו ואימן את קאטסונישי.
‏הוא היה גדול ממנו, נכון?
‏יכול להיות שאת צודקת.
‏מבחינתנו אלה חדשות טובות בכל מקרה, נכון?
‏נכון.
‏בהחלט.
‏למרות שאני לא משוכנע לחלוטין.
‏בואו נרוץ בכל זאת.
‏טוגהאשי שובר את שיא האליפות.
‏הוא ישלוט גם באליפות הארץ.
‏זה בטוח. אין לו מתחרים.
‏מה לגבי ניגאמי?
‏סיכוי קלוש כי הוא הגיע שלישי ‏ובקושי עלה לאליפות הארץ.
‏מה לגבי טסונדה מקיושו?
‏הוא במצב טוב, ‏אבל עדיין לא משתווה לטוגהאשי.
‏טוגהאשי עבר תקופת שפל.
‏אבל הוא שובר שיאים עצמיים לאחרונה. ‏איזה מפלצת.
‏אולי הוא ישבור את השיא של זאיטסו.
‏זה יהיה מעניין.
‏מישהו מקיטקיושו השווה ‏את השיא הארצי של זאיטסו!
‏אין סיכוי! ‏-טסונדה?
‏לא, תלמיד שנה ראשונה אלמוני.
‏איך קוראים לו?
‏- שנה ראשונה, קומי -
‏כתב כזה רואים רק בבתי ספר יוקרתיים, אה?
‏אני מניח שכן.
‏אני נומאנו מחטיבת הביניים דאיטו.
‏מאיזה בית ספר אתה?
‏אני קומיאה. ‏לא הייתי במועדון הריצה של בית הספר.
‏רגע, אתה מתחיל לרוץ רק עכשיו? ‏בבית הספר היוקרתי הזה?
‏כן, התאמנתי לבד כדי להצטרף למועדון.
‏אה, כן? איפה אתה גר?
‏למעלה, ליד הר נאקאטסו.
‏זאת חתיכת נסיעה ברכבת.
‏נכון, אני רוכב על אופניים.
‏אלוהים! במשך כמה זמן?
‏שעתיים.
‏- תיכון נישיזאווה -
‏היכון.
‏אלוהים אדירים.
‏טסונדה הוא בהחלט הדבר האמיתי.
‏נעים להכיר את כולכם. ‏אני טסונדה, קפטן המועדון.
‏הוא רק בשנה שנייה, אתה יודע?
‏"מבחן קבלה" יכול להישמע מרתיע,
‏אבל לאן שלא תרוצו, 100 מטר זה 100 מטר.
‏היכון.
‏מספר 25 נראה די טוב.
‏כמה חבל, הוא התחיל חזק.
‏ההתחלה של תלמיד ‏השנה הראשונה ההוא הייתה מעולה.
‏נראה שיש לו סגנון מתפרץ.
‏היי, קומיאה!
‏היית מהיר בטירוף, בנאדם!
‏נראה שהאטת לקראת הסוף. אתה בסדר?
‏ההתחלה הייתה מדהימה, ‏למרות היציבה התזזיתית שלך.
‏ויש לך שיווי משקל מצוין.
‏קומיאה תמיד מאבד מהירות ‏במחצית השנייה, נכון?
‏כן, זה נכון.
‏קפטן, תחשוב על השאלות.
‏שאלות? אה, למחר?
‏הראיון עם מר זאיטסו נשמע מגניב ממש!
‏זה לא כזה עניין גדול.
‏אני אתחיל כי אני הקפטן, ‏אבל כולם יכולים לשאול שאלות.
‏טוב, אני אהיה לחוץ מדי.
‏כפי שאמרתי בעבר, שנות התיכון שלכם
‏הן זמן חשוב מאוד שבמהלכו ‏תבחרו בקריירות העתידיות שלכם.
‏בתור זוכה בשלוש אליפויות ארציות,
‏בוגר בית הספר שלנו, מר זאיטסו, ‏מעניק לכם הזדמנות נפלאה.
‏אז, אנא מכם, תתרכזו ותקשיבו טוב.
‏מר זאיטסו, תעלה לבמה, בבקשה.
‏אל תחשבו עמוק מדי, ‏אל תיקחו את החברה ברצינות מדי,
‏אל תתגוננו ואל תתקפו, גם אם אתם המנצחים.
‏עכשיו אני מוכן לשאלות.
‏יש לי שאלה.
‏בבקשה.
‏אני טסונדה, הקפטן של נבחרת הריצה.
‏מר זאיטסו, עד עכשיו, אתה… תודה.
‏מר זאיטסו, זכית בתארים יוצאי דופן.
‏ואתה בלתי ניתן להבסה. ‏למה אתה ממשיך לאתגר את עצמך?
‏אני יצור חי. ביום מן הימים אמות, ‏ולא איוולד מחדש.
‏זאת הסיבה.
‏אה…
‏תודה רבה לך.
‏יש לי שאלה נוספת.
‏איך אתה מכין את עצמך מנטלית ‏לקראת התחרות במרוץ חשוב?
‏אני לא מפחד מתבוסה ומתמקד בביצוע שלי.
‏וגם, אני מפחד מתבוסה ורעב לתוצאות.
‏אז אתה משנה את המחשבות ‏בהתאם למצב הרוח שלך?
‏לא, שתיהן עוזרות לי במקביל.
‏כך שלא תילחץ באף אחד מהמצבים?
‏לא, כדי שאיהנה מהלחץ בכל המצבים.
‏אני מבין…
‏תודה רבה לך.
‏הבא בתור.
‏כן.
‏אתה, שם.
‏קוראים לי קומיאה.
‏מר זאיטסו, איך אתה…
‏דואג לבריאות הנפש שלך?
‏אני רץ למרחקים קצרים, ‏ויש לי בעיות של חרדה.
‏נפצעתי ברגל, שכבר החלימה,
‏אבל היא מאטה כשאני מגיע למהירות שיא.
‏אז אני תוהה אם היית במצבים מהסוג הזה.
‏אם לדבר בכנות, אין צורך להתמודד עם החרדה.
‏החיים מלאים בהפסדים אפשריים.
‏זה סוד הקסם של החיים.
‏פחד הוא לא "לא נעים".
‏תחושת ביטחון היא לא "נעימה".
‏חרדה עולה כשאתה בוחן את עצמך מול עצמך.
‏אם צריך לוותר על דבר אחד ‏בשביל לזכות בתהילה,
‏עדיף לוותר על החיים, ‏הם פשוט אסופה של תאים.
‏מהו הדבר שאתה רוצה לעשות?
‏אני רוצה… לקבוע שיא ארצי חדש.
‏מה שמך?
‏קומיאה.
‏בחיי, תלמיד השנה הראשונה מרשים.
‏כן.
‏תודה על היום, זאיטסו.
‏התייחסו אליך יפה?
‏כן.
‏הקפה בסדר?
‏תודה לך, אדוני.
‏הוא מתחיל חזק.
‏מה? אה, טסונדה?
‏למרות שהוא רק תלמיד שנה שנייה, ‏הוא נחשב למוביל בקיושו.
‏כל המדינה תכיר את השם שלו השנה.
‏אני בטוח. זה רק עניין של זמן עד שנראה…
‏מי הכוכב האמיתי.
‏נראה שסידרת את בעיית ההאטה שלך.
‏נכון.
‏עדיין, אל תתאמן יותר מדי. ‏אתה יכול ללכת הביתה.
‏הרגליים שלי במצב טוב, ‏ארוץ עוד קצת לפני שאחזור הביתה.
‏שמתי לב לרגל הימנית שלך, ‏בפעם הראשונה שצפיתי בך רץ.
‏העצה של מר זאיטסו עזרה לי.
‏נראה כך.
‏אולי לא כדאי שאומר לך את זה.
‏אבל כדאי לך לפרוש.
‏שמת לב שהיציבה שלך משתנה?
‏ועדיין, אתה מהיר יותר בכל יום שעובר.
‏יש רק סיבה אחת לכך שאתה רץ במהירות כזאת.
‏והיא כוח הרצון שלך!
‏זה דגל אדום. אצן שמסיר גבולות ‏דרך הרגש הוא חסר מעצורים.
‏אפילו אם הוא זוכה לתהילה רגעית, ‏הוא ימשיך לרוץ עד שיתרסק.
‏אובדן היכולת שלך הייתה ‏האזהרה האחרונה של הגוף.
‏הריצה עוד תהרוג אותך!
‏אני מבין. אפילו לאדם כמוני מגיע לטעום ‏את טעם הניצחון פעם אחת, לא?
‏מה? לא שמעת מה אמרתי?
‏תודה, קפטן.
‏היי, חכה רגע.
‏אלוהים!
‏מי זה, לעזאזל?
‏הוא שבר את השיא של טסונדה.
‏קומיאה, ברכות על המקום הראשון ‏בדירוג הזמנים של המתמודדים.
‏המהירות שלך הייתה מטורפת, בנאדם.
‏אתה או טסונדה תנצחו בגמר.
‏לעזאזל, במי כדאי לי לתמוך?
‏תעודד את שניהם.
‏רעיון טוב!
‏סליחה שעיכבנו אותך.
‏זה בסדר.
‏סלחו לי.
‏בהצלחה בגמר!
‏- אליפות תיכונים אזורית, ‏100 מטר בנים -
‏למקומות.
‏היכון.
‏- קומיאה, טסונדה -
‏- אליפות בתי הספר התיכוניים -
‏ניגאמי.
‏היי.
‏אני חייב לעבור את המוקדמות.
‏כן, אה?
‏אני לא מאמין ש…
‏הגב שלי מחזיק מעמד.
‏אעשה כל שביכולתי.
‏נהדר.
‏נתראה מאוחר יותר.
‏טוב.
‏- קומיאה -
‏למקומות.
‏היכון.
‏ספרינט יפה, ניגאמי.
‏זה היה קרוב.
‏לא, ריסקו אותי.
‏ריצה טובה.
‏ברכות, טוגהאשי. ‏מדהים שקבעת שיא מועדון חדש.
‏הרוח עזרה לי הפעם, אבל אני מרגיש טוב.
‏הלוואי שיכולתי להתחרות מולך ‏פעם אחת אחרונה. עדיין, אני מרגיש נהדר.
‏ביצוע טוב, ניגאמי.
‏הבחור ההוא, קומיאה…
‏הוא מהיר בטירוף.
‏אני יודע. אם הוא לא יאט ‏לקראת הסוף הוא יוכל…
‏מזמן לא התראינו, קומיאה.
‏נכון.
‏אני רואה שהמשכת לרוץ.
‏כן.
‏כמה זמן עבר מאז המרוץ האחרון שלנו?
‏יהיה לך אכפת אם אביס אותך שוב?
‏בהצלחה עם זה.
‏- מסלול פינוי בחירום -
‏במסלול הראשון, מאטסובה.
‏מתיכון אוטסוגיקיטה בהירושימה.
‏במסלול השני, נאקאנישי,
‏מתיכון סוזומה צ'ו באוסקה.
‏במסלול השלישי, אמגאטה,
‏מתיכון נאטאמאמה בשיזוקה.
‏במסלול הרביעי, קומיאה,
‏מתיכון נישיזאווה באויטה.
‏במסלול החמישי, טוגהאשי,
‏מתיכון איוואשי דאיני בטוקיו.
‏למקומות.
‏היכון.
‏טוגהאשי, סגנון הריצה שלך השתנה.
‏- כעבור עשר שנים -
‏אז, התחשבנו בביצועים שלך,
‏והחלטנו לחדש את החוזה שלך.
‏וואו, איזו הקלה!
‏עכשיו אני יכול להרגע.
‏טוגהאשי, אני לא שמח להעלות את זה,
‏אבל שים לב שבקושי עברת. ‏זו תהיה שנה משמעותית עבורך.
‏כן, כמובן. אקח את זה בחשבון, בהחלט.
‏אני הולך.
‏רגע, שכחתי לתת לך את זה… ‏-כן?
‏זה קורה בחודש הבא. תצטרף אלינו אם תוכל.
‏אירוע צוות?
‏כן, קאידו וקאבאקי יהיו שם. ‏אולי תבקש מהם עצה?
‏לבקש מהם עצה?
‏נכון, אתה לא מה שהיית פעם.
‏אולי תמצא את המפתח לקאמבק שלך.
‏בסדר.
‏בוקר, קאבאקי.
‏בוקר טוב, טוגהאשי.
‏חידשו לי את החוזה, אבל בקושי, שוב.
‏אני מבין.
‏טוגהאשי.
‏השתנית.
‏מה?
‏אתה כבר לא הטוגהאשי שהכרתי כילד.
‏טוב, אי אפשר להתעלם מהמציאות, נכון?
‏אעשה כמיטב יכולתי, ‏זו עשויה להיות השנה האחרונה שלי
‏לא הייתי בכושר שיא היום.
‏אבל העונה רק החלה, אז אשתפר בהדרגה.
‏- אליפות הארץ בריצה של יפן -
‏- קוסשינו בע"מ ‏כנס אתלטיקה -
‏ענף האתלטיקה צובר פופולריות,
‏ואנו תומכים בספורטאים ‏שמתחרים בדרגים הגבוהים.
‏אני מתכבדת להזמין לבמה ‏את הספורטאי הכוכב שלנו,
‏שמתחרה במרוצים נחשבים למרחקים קצרים
‏כבר 15 שנה.
‏קבלו את מר קאידו.
‏שלום לכם, אני קאידו.
‏אני מתחרה כבר זמן רב, ‏אבל השיא שלי עוד לפניי.
‏אני משפר את הזמנים שלי בכל שנה שעוברת.
‏יש דבר אחד שאני יודע בוודאות, ‏המציאות לא נעלמת מעצמה.
‏אז הגיע הזמן להתמודד ‏עם המציאות העיקשת שנקראת זאיטסו.
‏זה מה שיש לי, קאידו, לומר.
‏תודה רבה על נאום המוטיבציה שלך, מר קאידו.
‏איך להתמודד עם המציאות?
‏כן, אדוני.
‏פשוט צריך להתעלות מעליה ‏על ידי קביעת שיאים חדשים.
‏זה מה שחשבתי, אבל, ‏תבין, קשה מאוד לעשות זאת.
‏ממתי הפכת לכזה חלשלוש, טוגהאשי?
‏התכוונתי שהערך שלי הולך ודועך.
‏כן? טוב, לפנות להיגיון שלך זה סתם משעמם.
‏אבל אני יכול לספר לך את הסיפור שלי.
‏ראשית, אני בטוח במאה אחוז ‏שאתה מוכשר להפליא.
‏אני אצן טבעי, בייחוד למרחקים קצרים.
‏מעולם לא הובסתי במחוז שלי כשהייתי ילד.
‏כיסחו אותי בתחרות הארצית, ‏אז עבדתי קשה כדי להפוך למהיר יותר.
‏בשנה האחרונה שלי בתיכון, ‏יכולתי להריח את הניצחון הראשון שלי בארצית.
‏ואז, זאיטסו בן ה-15 הגיע. ומאותו הרגע,
‏הייתי חייב לחיות עם המציאות הזאת,
‏שבה הוא תמיד צעד אחד לפניי.
‏מציאות שבה אני לעולם לא זוכה, ‏שבה הרווחתי בכבוד את הכינוי "שני לנצח".
‏מציאות שבה אני מזדקן בכל רגע שעובר, ‏וצעיר כמו קומיאה מגיח.
‏הוא כבר לא כזה צעיר, נכון?
‏נמאס לי לשמוע, ‏"כמה חבל שהוא לא נולד בתקופה אחרת."
‏מצחיק שזאת המציאות שלא מאפשרת לי לזכות.
‏אבל זה גם מצחיק שאני בטוח במאה אחוז ‏שאטעם את טעם הניצחון בפעם הבאה.
‏אתה יודע למה?
‏לא, אדוני.
‏כי אפשר לברוח המציאות.
‏מה?
‏אם הניצחון שלי לא מציאותי, ‏אני ודאי יכול לברוח מהמציאות הזאת.
‏בריחה מהמציאות משמעה שיש לי תקווה.
‏זה מראה שלא ויתרתי על עצמי.
‏לא משנה מה הדעות, התובנות, ‏האמיתות או ההארות
‏שאנשים מסביבי משליכים עליי, ‏אני מעריך את עצמי.
‏זאת המשימה שלי, העבודה, ‏הסיבה לחיות, והסיבה לכך שאני רץ.
‏תקשיב, טוגהאשי. אתה יכול לברוח ‏מהמציאות כל עוד אתה מבין למה אתה רץ.
‏מר קאידו. ‏-שלום.
‏זאת סקיגוצ'י, החדשה. ‏-היי.
‏אני סקיגוצ'י, ‏זה כבוד להכיר אותך, מר קאידו.
‏אתה מתכוון להישאר לתקופה הקרובה?
‏כן.
‏אני רוצה להשאיר את העבר מאחור, ‏אעשה כמיטב יכולתי עם מי שאני עכשיו.
‏מה אתה חושב על קומיאה, שממשיך להוביל?
‏טוב, הייתי רוצה להתחרות ‏מולו שוב על המסלול.
‏דבר אחרון, מדוע אתה ממשיך לרוץ?
‏מדוע?
‏שאלה טובה.
‏סלח לי, מר טוגהאשי?
‏כן.
‏נעים להכיר.
‏גם לי.
‏וואו, זה מרגש. אני מוריקאווה.
‏מוריקאווה.
‏זכית באליפות התיכונים הארצית האחרונה.
‏אתה מכיר אותי? עשית לי את היום, אדוני.
‏הספרינטים שלך נתנו לי השראה להתחיל לרוץ.
‏אני יכול ללחוץ את ידך, אדוני?
‏כמובן.
‏תודה רבה לך!
‏היי, טוגהאשי.
‏מר קאידו.
‏תודה לך על אותו היום.
‏מה שלומך?
‏השתפרתי קצת והתחלתי להבין במעורפל
‏שאני לא רץ לטובת הניצחון, אלא לטובת אחרים. ‏זאת הסיבה לכך שאני רץ.
‏זה הכרטיס שלי לבריחה מהמציאות.
‏כן?
‏כולם בטוחים בתשובות שלהם, ‏אבל הנה מה שאני חושב.
‏עד שלא תכיר במציאות שלך, ‏לא תוכל לברוח ממנה.
‏יש הבדל בין בריחה בעיניים פקוחות ‏לעמידה במקום בעיניים עצומות.
‏להישיר מבט למציאות זה דבר מבעית, אתה מבין.
‏עליך להשלים עם דברים שאתה שונא.
‏אך אם אתה רוצה לשנות את המציאות ‏או להתנגד לה, עליך קודם כול להישיר מבט.
‏אם תעצום את עיניך, תפסיק לזוז לנצח.
‏תשמור על עצמך, טוגהאשי.
‏אעשה זאת.
‏- אליפות יפן באתלטיקה קלה ‏אוסקה 2025 -
‏אלוהים, טוגהאשי!
‏הגעת למקום השני וכמעט לתיקו עם קאבאקי.
‏עברת את רף הקבלה ב'.
‏תודה.
‏בכנות, לא חשבנו שזה יקרה.
‏גם אני.
‏נכון?
‏כעת אתה רשאי להתחרות באליפות השנה.
‏כולי ציפייה לקאמבק האגדי שלך!
‏אעשה כל שביכולתי.
‏בחיי, אני מתרגש!
‏היי, טוגהאשי.
‏יום טוב.
‏מה שלומך? ‏-לא רע בכלל.
‏היכון…
‏- בית חולים קויאמאצ'ו -
‏השריר נמתח.
‏מה?
‏אני מייעץ לך לא להתחרות השנה.
‏אבל אליפות הארץ מתקיימת בעוד שבוע.
‏אל תמעיט בערכו של שריר מתוח.
‏אם תמשיך להתאמן עכשיו והשריר ייקרע, ‏זה יהיה הסוף של הקריירה שלך.
‏אבל אני חייב לרוץ…
‏שישה חודשי שיקום היא האפשרות ‏שתיטיב איתך בטווח הארוך.
‏תתרכז בהחלמה. תמיד יש את שנה הבאה.
‏מה?
‏אני מצטער שנפצעת, ‏אבל החוזה שלך יתבטל אם לא תתחרה.
‏אתה רציני?
‏אני חושש שכן.
‏תראה, זה כתוב בחוזה.
‏למרות זאת, אנחנו מכירים ‏בתמורה המכובדת שלך, טוגהאשי.
‏נשמח אם תוכל להמשיך ולתמוך בנו ‏בתור מאמן קבוצת הריצה.
‏תעיין במסמכים האלה ואם תרצה…
‏זה נראה טוב.
‏אנחנו יכולים להביס את כיתה ד' עכשיו?
‏אתה חושב שצעדים גדולים יותר הם טובים יותר?
‏זה יכול להפוך אותנו למהירים יותר.
‏לא, ההפך. ‏-מה?
‏צעדים גדולים מדי מערערים את שיווי המשקל.
‏סליחה, הפרעתי לכם, לא?
‏למה אתה מתכוון ב"צעדים"?
‏במקום ליישר את הרגל קדימה, ‏תדחפו את כפות הרגליים לכיוון הקרקע
‏בכל צעד שלכם.
‏לדחוף את כפות הרגליים שלי מטה…
‏כן, בדיוק כך.
‏בסדר, בוא ננסה את זה.
‏כן. תודה, אדון.
‏תודה רבה לך.
‏יום הספורט מתקרב?
‏כן. ‏-כן.
‏הוא רץ אחרון, ואני לפניו.
‏אנחנו רוצים לנצח את כיתה ד'.
‏אני מבין. יש לכם יריבים בכיתה ד'.
‏תקשיבו, לדעת להתמודד עם תבוסה ‏זה חשוב יותר מטכניקה.
‏מה?
‏גם אם תעשו את הכי טוב שלכם, ‏אתם עדיין עשויים להפסיד, וזה בסדר.
‏זה לא שחייכם יהיו בסכנה אם תתכוננו להפסד.
‏אולי אפילו תסיימו עם ביצוע טוב יותר.
‏מהירות היא לא הכול. קחו את זה בקלות.
‏למה שתקריבו את חייכם…
‏את כל חיי…
‏מה יש לו? בוא נלך.
‏כן.
‏- בית חולים אידה -
‏היי, טוגהאשי.
‏ניגאמי.
‏בוא, אסיע אותך.
‏תודה שקישרת אותי לרופא טוב.
‏אין בעד מה. בחיי, זה בעוד שבוע. נכון?
‏אני רק צריך לרוץ עוד שלושה ספרינטים ‏של 100 מטר בכל הכוח.
‏אתה מזכיר לי את עצמי כשהייתי בתיכון.
‏פחדתי למוות.
‏אבל עבור הרגע ההוא, הרגע החולף ההוא,
‏הייתי מוכן להקריב את חיי.
‏מהר מאוד הרגשתי שאני מת מבפנים, ‏ניסיתי לחיות לטובת המחר.
‏המרוץ הבא מסמל את 25 שנות חיי, ואת ההווה.
‏אם אמשיך לחיות את ההמשך של האתמול,
‏אאבד את היכולת לרוץ בכל הכוח בהווה.
‏אתה בסדר, מר קאבאקי?
‏לא רע, אני מניח.
‏התחרות של היום היא כמו חימום ‏לקראת הגמר של מחר.
‏בוקר, קאבאקי.
‏בוקר טוב.
‏איך הפציעה שלך, טוגהאשי?
‏אני אתמודד, אבל עדיין לא החלמתי.
‏אני מבין.
‏נתראה על המסלול.
‏כמובן.
‏מר טוגהאשי איתך ראש בראש, נכון?
‏טוב, אם מדברים על הגמר… ‏-זה משנה את המצב.
‏הקרב מתחיל.
‏קאבאקי מנצח! טוגהאשי מקום שני!
‏אתה תמיד מוכן, נכון?
‏מר זאיטסו.
‏ניצחת בקלות במוקדמות, כך שמעתי.
‏גם אתה.
‏נזכרתי ששאלת על חרדה ועל בריאות הנפש, ‏זה החזיר אותי לתקופה ההיא.
‏השיחה הועילה לי. ‏עכשיו יש לי מטרה ברורה, הודות לך.
‏מטרה, אה?
‏כן.
‏סיכויים וחישובים, מגמות ואסטרטגיה. ‏השיא שמעבר להם הוא המטרה שלי.
‏אני אזכה במרוץ הבא.
‏הרשמת אותי. לחשוב שתסכן ‏את כל חייך לטובת ניקוד…
‏זאת מחמאה?
‏לא, אני מרחם עליך.
‏איבדתי את רוח הלחימה שלי ‏כשהרווחתי את תואר "האלוף הבלתי מעורער".
‏ככל שאני מהיר יותר, כך כולם מתרחקים ממני.
‏כשאני מסתכל לצדדים, אין איש לצידי.
‏הנוף מהמקום הזה ‏הוא כמו הנוף מהמקום האחרון.
‏זה משעמם בטירוף.
‏מה שמעניק לנו ניצחון ואושר אמיתיים ‏הם לא השיאים ולא המדליות.
‏אלא המתחרים.
‏הזוכה במקום הראשון מתחרה מול מישהו…
‏זה… ‏-יש לי את הדרך שלי, תודה.
‏כנראה שכן.
‏אל תאכזב אותי.
‏חצי גמר 100 מטר לגברים, מקטע ראשון.
‏למקומות.
‏קאבאקי וטוגהאשי הם חביבי הקהל.
‏האם מוריקאווה, הכוכב החדש בן ה-17, ‏יצליח לעמוד בקצב שלהם?
‏טוגהאשי במקום הראשון, קאבאקי שני.
‏מוריקאווה, הצעיר מביניהם, ‏היה קרוב אך סיים שלישי.
‏זאיטסו, קומיאה וקאידו… ‏שלושת המובילים ביפן, כולם כאן.
‏זה ממש הגמר.
‏נראה שהביצועים של זאיטסו ירדו לאחרונה, ‏אז כולם מהמרים על קומיאה.
‏זאיטסו משאיר את הרושם הזה ‏רק כי הוא היה מהיר כשד בימי הזוהר שלו.
‏בכל אופן, זה או זאיטסו או קומיאה.
‏כן, זאיטסו או קומיאה.
‏זאיטסו או קומיאה.
‏-זאיטסו או קומיאה.
‏זאיטסו או קומיאה. ‏-זאיטסו או קומיאה, אין ספק.
‏זאיטסו או קומיאה.
‏מי זה יהיה? ‏-זאיטסו או קומיאה.
‏זאיטסו או… קומיאה. ‏-זאיטסו או קומיאה, אני בטוחה.
‏זאיטסו או קומיאה.
‏אני לא במשחק?
‏המקטע השני של חצי הגמר עומד להתחיל.
‏איך קאידו יתמודד מול זאיטסו וקומיאה?
‏היכון.
‏אני רואה, זאת המציאות, אה?
‏בסדר, הגיע הזמן לברוח מהמציאות!
‏קאידו מנצח, קומיאה שני וזאיטסו חמישי.
‏לא ייאמן! זאיטסו נופה בחצי הגמר!
‏קאידו סוף סוף הביס את זאיטסו!
‏הוא סיים בזמן השני הכי טוב ‏בהיסטוריה של יפן!
‏קומיאה.
‏שוב עבר זמן רב.
‏מזמן לא התראינו.
‏סוף סוף אני מתחרה מולך, ‏בפעם הראשונה מזה עשור.
‏כן. חשבת על זה פעם, טוגהאשי?
‏על כמה חסר משמעות ‏זה לרוץ את אותו המרחק כל יום?
‏לאורך עשר השנים האחרונות, ‏חשבתי רק על שבירת שיאים.
‏לא חשבתי על שום דבר אחר.
‏אבל עכשיו, השיא שלי נמחק על ידי ‏מישהו שלא אכפת לו בכלל משיאים.
‏בלי חישובים, בלי מגמות או אסטרטגיות. ‏העקשנות שלו היא הדבר היחיד שהניע אותו.
‏אפילו אם אקבע שוב שיא חדש, ‏מה מחכה לי אחריו?
‏אולי אין מה להרוויח כשאתה מהיר
‏ואין מה להפסיד כשאתה איטי.
‏אם זה נכון, למה לעזאזל
‏אנחנו עוסקים ברגע החולף הזה?
‏לשם מה המרוץ הזה?
‏למה לעזאזל אנחנו רצים?
‏טוב, זה ברור.
‏כדי שנוכל לתת את כל מה שיש לנו. ‏לא צריך יותר מזה.
‏במבט לאחור, החיים כאלה מטורפים.
‏פחדתי להפסיד ולהיות מבודד, ‏חשבתי שלא ניתן להביס אותי.
‏אז הסטתי את עיניי מהתבוסה.
‏פיתחתי אמונה משונה שאני מוגן מפניה.
‏אבל אני כאן בגלל העבר שלי.
‏אנחנו, בני האדם, מבינים רק את הלבבות שלנו. ‏אין מקום אליו מישהו באמת שייך.
‏התודעה שלנו מייצרת ‏סולידריות, אמפתיה וחיבה.
‏כל מה שהעולם הזה מכיל מכניס אותנו לחרדה.
‏ובסופו של דבר, אנחנו מתים.
‏תחשוב על זה, כולנו כאלה דפוקים.
‏בכל אופן, שום דבר מזה
‏לא מבטל את ההנאה הצרופה שאנחנו ‏מרגישים כשאנחנו נותנים את כל מה שיש לנו.
‏ראיתי את זה אינספור פעמים ‏והרגשתי את זה בעצמי.
‏למרבה הצער, ‏מעולם לא ראיתי או הרגשתי את זה.
‏למשחק חסר המשמעות הזה אין פתרון.
‏קומיאה, נראה ששכחת את החוק הפשוט.
‏לרוץ 100 מטר מהר יותר מכולם ‏פותר את כל הבעיות.
‏אתה גילית, התמקדת ורכשת ‏את המהירות המדהימה שלך בכוחות עצמך.
‏אתה חושב שזה חסר משמעות?
‏כשאנחנו רצים, הכול נעלם. ‏בעולם בהיר, הכול בוהק.
‏אם לא חווית את זה,
‏בוא נחווה את זה ביחד ב-100 מטר הבאים.
‏מר זאיטסו, האטת בפתאומיות. נפצעת?
‏קרתה לך תאונה?
‏רבותיי, אני רוצה לתת הצהרה.
‏החל מהיום, אני פורש מחיי כספורטאי מקצועי.
‏מה? אמרת עכשיו שאתה פורש?
‏יש סיבה מסוימת?
‏היי! מר זאיטסו פורש!
‏האם זה כי הובסת קודם?
‏או כי אתה סובל מפציעה במקרה?
‏מאחר שאני לא רץ ספרינטים יותר, ‏עכשיו אני יכול לומר את זה בקול.
‏ריצת 100 מטר מזקקת ‏חיים שלמים לתוך רגע אחד.
‏פער של סנטימטר ‏או הבדל של כמה גרמים יכולים להרוס אותך.
‏ועדיין,
‏בגלל זה אנחנו חשים אופוריה.
‏יש תחושת עושר שרק המרחק הזה מאפשר.
‏אנחנו כאן עם מר זאיטסו, ‏שהכריז הרגע על פרישה.
‏חכה! ‏-בקשה אחרונה!
‏תוכל לומר כמה מילים לאצנים שמתחרים בגמר?
‏תקווה, אכזבה,
‏תהילה, מכשולים,
‏עייפות, סיפוק,
‏תסכול, הישגים,
‏בנוסף לכל שאר הרגשות.
‏תדחסו הכול ל-100 מטר
‏ותתענגו על עשר שניות משובחות.
‏מר זאיטסו. ‏-רק רגע!
‏- שעון מעורר -
‏- מלון אוקרה -
‏זה היום השני של אליפות הארץ. ‏ועכשיו, גמר 100 מטר לגברים.
‏מלך 100 המטר, זאיטסו, נפסל בחצי הגמר
‏והפתיע כשהכריז אתמול על פרישה.
‏זהו רגע מהפכני בהיסטוריה של האתלטיקה.
‏הערב, נחזה ברגע היסטורי.
‏מי יהיה האיש הכי מהיר?
‏גמר אליפות הארץ ב-100 מטר לגברים!
‏- אנא שמרו על השקט בהזנקה -
‏למקומות.
‏- המרוץ האחרון -
‏- יסתיים -
‏היכון
‏- בעוד עשר שניות. -
‏תרגום כתוביות: נעה יוסף