Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mă aflu aici, alături de fostul pompier Birger „Flacără” Larsson.
N-ai ratat nicio cursă ciclistă Vätternrundan de la debutul ei, în '66.
- Da. - Ce așteptări ai de la cursa de la anul?
Ce timp îți propui să obții?
Nu mă interesează timpul. Fac asta pentru că îmi place.
E mai mult ca să mă mențin în formă.
- Sună minunat. - Da.
Cel mai important este să te distrezi. Timpul nu contează.
- Mai repede! - Haide!
Bun așa, surioară!
COMPETIȚIE ÎN FAMILIE 2
- Bună! - Bună!
Arată bine, nu?
Da.
Ramele ferestrelor sunt noi.
Streșinile și fațada sunt și ele noi.
Eventual zugrăvită în galben, pentru uniformitate. E…
N-au fost inundați?
Acum trei ani.
Nu-ți face griji.
- Bună! În sfârșit! - Bună!
- Am întârziat. - La ce oră era?
- La și jumătate. - E și jumătate.
Deci nu am întârziat.
- Cabinetul de terapie. - Klara și Daniel Nylander.
Bine ați venit!
Deci o aduci și pe ea?
- Sigur. - Bine.
- Am și Alcoolicii Anonimi, nu stăm mult. - Bine.
Dar… Lisa!
Bună!
- Nu-mi revin! A trecut un secol! - Chiar că da.
- Iar el cine e? - Bună! Anders.
- Moa. - Încântat.
Chipeș!
O veche prietenă.
Da, se vede.
Ce mai faci? Și ce-i cu lookul de Sporty Spice?
- Păi… - Lisa ia parte la cursa Vätternrundan.
- Ce? Pare dificilă. - Nu mai lucrezi la bar?
Nu. Dacă mai stăteam, deveneam alcoolică. Pe bune!
Că veni vorba, ieșim o seară în oraș cu vechea gașcă.
Bine.
- Ești amabilă? - Da, îndată!
Să vii! Îți trimit detaliile.
- Va fi super. - Sigur.
- Vino și tu. - Da, sigur.
Pentru început, trebuie spus
că faptul că ați venit aici
arată că vreți sincer să rezolvați problema asta.
Scuze, trebuie să…
Nu știu ce să zic, am impresia…
Am impresia că suntem mai degrabă parteneri de afaceri
decât parteneri de viață.
Facem o echipă bună.
Nu-mi amintesc când am făcut ultima oară ceva împreună, Daniel.
Doar noi doi.
Ceva care să n-o implice pe fiica noastră, Vera.
Crezi că țin prea mult la Vera?
Nici vorbă. Nu am spus asta.
Doar că…
Nu mai simt că există o apropiere între noi.
De pildă, când ne uităm la televizor, tu stai în fotoliu, care e acolo.
Iar eu, aici.
Nu mi se pare apropiat.
Nu, dar e locul cel mai comod.
Asta e tot.
Trebuie să găsiți un interes comun.
Care să nu fie legat de Vera.
Studiile arată că cuplurile fericite fac lucruri împreună.
Mi-ar plăcea să facem lucruri împreună.
Dar abia după cursa de ciclism.
Sigur că da. Eu abia dacă apuc să fac mișcare.
Te duci la înot.
- Cât de des? - Nu puteți participa la cursă împreună?
- Eu sunt la categoria „Sub nouă”. - Da.
Sub nouă ore. E un ritm rapid, deci ar fi greu.
Da, ar fi cam greu pentru mine.
Și cât e de importantă?
Ai fi dispus să faci un compromis în privința ei?
- Săptămâna viitoare mă duc în Antibes. - Înțeleg.
În vizită la Stéphane. Își construiește o casă nouă.
- Parcă îl chema Stig? - Îl confunzi cu Feffe.
Cu Stig mi-o trag.
De fapt, și cu Stéphane, dar el locuiește atât de departe.
Nu te poți baza pe un singur om.
Eu mă limitez la unul.
Și când se satură de tine, ce faci?
Când te înlocuiește?
- Anders nu e așa. - Nu?
N-o fi acum. Dar vine și ziua aia, îți garantez.
- V-ați luat? - Nu.
- Bine. - De ce e bine?
De cum îți pune verigheta, se va crede în siguranță.
Și atunci va începe să te înșele. Dacă nu mai devreme.
- Anders va locui cu noi tot timpul? - Sigur că da.
- Și o să am camera mea? - Da. Numai să nu fie prea scumpă.
Bună!
Vrei să fac ceva?
- Da, poți să ai grijă de sos? - Sigur.
Nu e frumoasă?
- Foarte. - Da.
Tu îți alegi prima camera. Eu și mama luăm ce rămâne.
- Sunteți siguri? - Dacă reușim.
Mulțumesc.
- Joi iei cina cu conducerea? - Da.
Eu am o zi lungă marți, să știi.
- Bine. E în regulă. - La culcare! Vin să îți citesc.
Noapte bună!
- Futu-i! Marți? - Da.
Marți mă antrenez la urcare cu Jens.
- Nu se poate miercuri? - Jens parcă are treabă miercuri.
Atunci o să trec „urcare” marți.
Nu-mi poți trimite un SMS?
- Așa îmi amintesc să-l întreb pe Jens. - Sigur.
Și mai sunt câțiva care n-au confirmat că vin la grătar.
- Trebuie să verificăm. - Nu contramandăm? E prea stresant.
Nu. Am trimis deja invitațiile.
Fir-ar să fie!
Ce este?
Jens urma să rezolve cazarea în zona unde ne antrenam pentru cursă.
Nu sunt camere nicăieri.
Nu puteți sta la taică-tău? Locuiește în preajmă.
E o idee bună, dar știi cum sunt soră-mea și babacul.
Nu merge. Rezolv eu cumva.
Vin să stau lângă tine aici.
Cred că vreau să divorțăm.
- Ce… Divorț? - Da.
Ce naiba? Nu divorțăm.
Ba eu cred că așa ar fi cel mai bine.
Pentru amândoi.
Dar nu putem… Mergem la terapie.
- Încercăm. - Da, știu. Dar…
- Da? - Chiar încercăm?
Da. Cel puțin, eu asta am crezut că facem.
Cred că așa e cel mai bine.
Acum cred că vreau și eu ceva de băut.
Doamne!
Crezi că ne-a auzit?
Ne trebuie ceva mai mare.
Dragule, eu sunt mulțumită cu tine.
Mă refeream la casă.
- Da. - Da. Licitația începe luni.
O vrei?
Mă iubești?
Nu. E doar ca să am cu cine să fac sex.
Mi-e sete. Vrei niște apă?
Înțeleg. Frânele sunt…
- Are pe altcineva? - Sigur că nu.
- Atunci, care e problema? - Nu știu.
- Salut! - Salut!
Ce mai faci?
Sau…
Crede că sunt prea prins cu ale mele, așa ceva.
Super bicicleta!
- Așa ești de când te știu. - Terapeutul ne-a sugerat Vätternrundan.
Nu știu cu ce naiba ne-ar ajuta.
Mi se pare o idee grozavă. Lași „Sub 9” pentru la anul.
Proiectele în comun ajută.
Da. Am citit un studiu despre asta.
Vorbiți serios? Ne-am antrenat pentru ea.
Crezi că am cinci copii fără să fi făcut compromisuri uneori?
Nu-mi plac compromisurile. Nimeni nu e mulțumit.
Or fi fost niște semne.
De acord cu Jens. La mijloc e căsnicia ta.
- Nu e de parcă-ți tai un braț. - Mai degrabă, ambele picioare.
- Bun. Mergem? - Da.
Frumos!
Bună, scumpo!
- Ai fost la înot? - Da.
Ți-e foame? Ce ai mâncat la grădiniță?
- Supă. - Bine.
Trenul pleacă…
Știi…
M-am gândit să plec o săptămână.
Ca să avem fiecare puțin timp de gândire.
Ce… Cum adică, să pleci?
Nu putem…
Eu nu pot continua așa.
Eu cred…
Ar trebui s-o facem împreună.
Vätternrundan. Noi doi.
Așa a sugerat terapeutul. A zis că ne-ar face bine.
Nu, dar…
Nu e așa de importantă… Cursa „Sub 9”.
Ar fi frumos. Ca o mică aventură.
Haide, Klara! Ce naiba!
Hai să-i dăm o șansă!
Ce părere ai?
…gâtul uscat.
Vine tortul.
- Da. - Super!
Așa e, nu?
- Am lucrat la el toată noaptea. - Se vede.
Acolo. Mersi, scumpo.
Ce… Am uitat cum te cheamă, scuze.
- Sanna. - Sanna, da. Minunat.
Așa… Aș vrea să…
Mă gândeam…
Prieteni! Puțină atenție, vă rog!
Au…
Au trecut cam trei ani
de când am avut onoarea să cunosc această femeie fantastică…
În arestul poliției, după o beție.
Acum, ea are altceva în pahar.
- Din câte știm. - Exact.
Dar…
Acestea fiind spuse…
Vreau să spun că au fost cei mai frumoși ani din viața mea.
Deci, Lisa…
Beatrice Nylander…
Vrei…
să fii soția mea?
Fir-ar…
Te simți bine?
Doamne, îmi pare rău!
Sper să îți vină. Dacă nu, servește-te singur.
- Sunt perfecte. Mulțumesc. - Cu plăcere.
Pa!
Scuze!
Mi-a fost rău după antrenament.
- Nu contează. - Sigur?
Absolut. Dar…
nu mi-ai răspuns…
la întrebare.
Vrei să fii soția mea?
E aiurea așa, cu tine în halatul de baie al fratelui meu.
Da.
- Imaginează-ți că nu îl port. - Bine.
Da.
Spui „da”?
Da.
Da. Bine.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Bine, atunci.
Ce?
S-o facem!
Vätternrundan?
Dacă promiți să fie distracție. Fără pretenții.
Sigur că va fi distracție.
Nu va fi ca atunci când ești cu echipa.
Știu. Înțeleg.
Mă bucur. Distracție!
Am vorbit cu Moa.
Ei ies în oraș vineri. M-am gândit să trec și eu.
Vechea gașcă de petrecăreți.
- N-am băut de trei ani. - Scuze! N-am vrut să spun asta.
- Nu. - Scuze!
Nu-i nimic.
Dar poate afli ceva despre licitație.
Sigur.
- Bine. Atunci, eu plec. - Bine.
- Pa! - Pa!
- Sporty Spice! - Salut!
- Vino încoace! - Salut!
- Doamne! Lisa! - Bună!
- De când nu ne-am văzut!
- Bună! Ce mai faci? - Bine. Tu?
- Super! - Mai aduci un pahar?
Eu beau cola. Mulțumesc.
- Ai văzut cine e la butoane astă-seară? - Nu.
Te tentează?
Categoric nu.
Nu te-a uitat.
Păi, eu l-am uitat pe el.
Chiar așa?
Te-ai mutat de aici? Nu te-am văzut de mult.
Sunt tot aici. Doar că nu prea mai ies.
Lisa participă la Vätternrundan.
Și cumpără o casă.
Dacă ne permitem.
- Mai sunteți doar voi și încă un cuplu. - Așa deci.
E mare lacul Vättern?
Un strop, pe lângă cât putem noi să bem!
Noroc, fetelor!
Mulțumesc. Noroc!
…categoric nu.
- Nu? - Știu.
Scuze! Stai așa… O clipă!
- Bună, scumpule! - Bună!
Voiam să-ți spun că întârzii un pic.
Ajung acasă la noapte târziu.
Nu avem destui oameni.
- Fii atent! - Tipul e pe bune?
Pare că vă distrați bine.
Nu, e doar Farnaz care…
A văzut un tip care fuge în chiloți.
- Mai ești acolo? - Bine. Ne vedem acasă.
Să-mi spui dacă vrei să te iau de undeva.
Nu, voiam să plec de aici curând.
- Bine. Te iubesc. - Și eu.
Pa!
Salut! Mă bucur să te văd!
- Și eu pe tine. - Plecai?
- De fapt, da. - Nu.
- Nu? - Hai, mai stai un pic! Un pic.
- Are un gust mai bun. - Decât ce?
- Decât berea! - Un shot pentru păcatele trecutului.
- Serviți-vă! - Unul pentru mine.
- Lisa? - Nu, mulțumesc.
Întindeți brațele!
Lăbuțele la vedere!
Cine se strâmbă primul, participă la Vätternrundan cu Lisa!
- Nu se poate. Vätternrundan? - Ăsta e planul.
Super! Sexy.
- Sexy? - Sexy.
Vättern, Vättern, Vättern…
Sunteți gata? Noroc!
Sunt 310 km. Știți asta, nu?
Calle!
Calle participă la Vättern…
N-am făcut-o dinadins!
Calle participă la Vättern…
Eloise Suntem oare doar buni prieteni?
Atunci, arată-mi ce simți
Și lasă-te purtată de sentimente
Eloise, vântul își mai schimbă direcția
Tu ești singura pentru mine
Iubirea noastră e mai mult de-atât
Eloise
Totul a început cu vechea bicicletă a bunicului.
Mi-a spus că mi-o dă mie dacă particip la Vätternrundan.
- Restul e istorie. - Sună minunat.
Am participat de 58 de ori la cursa de pe Vättern,
un lac de o frumusețe incredibilă.
Tot ținutul e frumos.
Ce are Suedia mai bun de oferit, într-o cursă de 309 km.
Ce așteptări ai pentru la anul? Ce timp îți propui?
Timpul nu contează. O fac de plăcere.
Asta uită cei obsedați de viteză. Trebuie să o faci cu plăcere.
- Bună, dragă! - Bună!
Ce distracție e aia, să te iei la întrecere? Nu…
- Aia a cui e? - A ta.
Cadru din carbon, schimbător electric, frâne cu disc.
Și multe altele.
- Cât a costat? - Cincizeci.
- De mii? - Da.
Glumești.
Redusă cu zece mii, că e modelul de anul trecut.
Plus cască, pantofi și haine.
- Sunt în mașină. - Daniel!
Trebuie și un program de antrenament.
Cantitatea și calitatea contează.
- Stai un pic. Noi… - Da?
Am discutat despre asta.
Da, dar așa o să fie distractiv.
- Bine. - Facem un program de antrenament.
Îl putem face împreună.
Scuză-mă un pic. Mai aduc ceva din mașină.
Bună!
- Ai primit SMS-ul? - Ce SMS?
Casa e a noastră.
- Ce? Serios? - Da! E minunat.
Semnăm contractul joi. Ne luăm casă, iubito!
Alo?
- Doamne! - Lisa?
- Ești teafără? - Mă auzi?
- Ai pățit ceva? - Alo?
Genunchiul și încheietura arată bine.
Dar ai două coaste fracturate pe dreapta.
- Dar ce înseamnă asta? - Draga mea!
- Bună! - Bună! Cum te simți?
Bună! Farnaz.
Bună!
Se vindecă în șase-opt săptămâni. Dacă o iei încetișor.
Dar particip la Vätternrundan. Trebuie să mă antrenez.
Dar nu sunt sigur că…
Ți-aș recomanda să n-o faci. Trebuie să te odihnești.
Traseul trece prin Gränna. E un orășel frumos.
- Vino mai aproape. - Ce?
Mai aproape de mine!
Dar o să intru în tine.
Nu. Dacă ești în spatele meu, fricțiunea e redusă.
Trece și prin Hjo.
I love Hjo.
După Hjo e o pantă foarte dificilă.
Va trebui să te antrenezi pentru forță, cred.
Nu ne antrenăm împreună?
Tu trebuie să faci mai mult, ca să recuperezi.
- Urmează o pantă în urcare. - Ce?
Urmează o pantă în urcare!
Alege o viteză mai mică și ridică-te în șa.
- Nu. - Viteză mai mică. Apoi ridică-te!
Nu!
Dacă te ridici, ai mai multă putere.
Termină!
Așa, vezi? Ți-ar fi mai ușor dacă m-ai asculta.
- Ar fi mai ușor dacă te-ai duce singur. - Încerc să te ajut.
- Sus și împinge! - Vrei să nu mă mai stresezi?
Nu e un ritm foarte stresant.
Spre final a fost mult mai bine. Nu crezi?
Am menținut un ritm bunicel.
Bine.
Putem s-o facem la anul.
Așa, o vom face împreună.
Am vorbit cu mama.
Dacă noi… Dacă…
vrem să ne căsătorim în Dalarna, trebuie să rezervăm o biserică.
Bine.
Mă gândeam…
Putem merge acolo în weekendul cu Vätternrundan.
Să facem ceva distractiv.
Acolo te-ai însurat data trecută?
Nu. Atunci a fost în Skåne.
De ce ai divorțat?
Fiindcă ai dat de Catrine?
Nu, noi…
Eram foarte tineri.
Dar…
Acum e și un spa acolo.
Am putea petrece un weekend romantic. Doar noi doi.
Bine.
Felicitări! Sunteți bucuroși?
Da, categoric.
Da, acolo.
E mama. E un pic… Trebuie să…
Da, sigur.
Bună, mamă.
Calle întreabă dacă îi pot da numărul tău.
- S-a înscris în cursa aia. - Glumești? Ce…
Ce? A pierdut pariul.
- Dar ciudat mai e! - Nu trebuie să te culci cu el.
Bine, că tot sunt logodită.
Ce e bine, că tot ești logodită?
Că puteți adăuga o cameră.
Dacă vă vizitează barza.
- Bună! - Bună!
- Ce se petrece aici? - M-am gândit că ți-o fi foame.
Îmi este.
- Bună! - Bună!
- Vrei un pahar de vin? - Cu plăcere!
- Bine. - Unde e Vera?
Doarme.
Înțeleg. Ce avem de mâncare?
Supă rece cu telemea și sote de hașme în vin roșu.
Poftim!
Apoi, tartar de elan la grătar, cu hrean murat.
- Sună minunat! - Iar ca desert…
- Banana split? - Păi…
Fondantă cu ciocolată pe compot de zmeură.
E bine și așa.
Toate astea fac parte din faimosul program de antrenament?
Mai degrabă…
e felul meu de a-mi cere iertare.
Iartă-mă!
Da, aduseseși cinci sacoșe la maternitate. Cinci!
De fapt, cred că erau șapte.
- Și marsupiul pentru bebe. - Ce era în ele?
Nu-mi aduc aminte. Batoane proteice și…
- Pantofi de alergat. - Da, așa e.
Pantofi de alergat, la maternitate?
E complet aiurea.
În caz că tu dormeai.
Atunci te-ai fi dus să alergi?
Nu mi-ai fi dus dorul.
Lumea spune: „O facem împreună.”
- Dar tu n-ai fi remarcat. - Ba sigur că da.
M-ai ajutat mult.
Îți amintești monitorul cardiac? Complet inutil.
Nu arăta absolut nimic.
Cică uneori se mai întrerupea conexiunea, să nu ne temem.
Bun așa, atunci, să sperăm că e vie.
Asta e tot. Minunat.
Nu.
- Cum adică „nu”? - Nu, dar…
Trebuie să mâncăm asta cât e caldă. Asta e toată ideea.
Dar nu pot decide singură ce vreau ca desert?
Nu le putem face pe rând?
- Bine. - Bine?
Bine.
Auzi? Hai s-o lăsăm baltă! Iartă-mă!
Lasă! Nu trebuie să… Nu e important.
- Ce? - Nu. Am putea…
Nu, hai să mâncăm acum.
- Sigur? - Da, e minunat.
Draga mea?
Bună, Farnaz!
Da. Plec acum, deci ajung curând.
Da, ne vedem! Pa!
- Pare cumsecade. - Farnaz?
Da, e de treabă. E stabilă.
Comandăm mâncare thailandeză diseară?
MĂ OCUP EU! DJ-UL TĂU FAVORIT
- Da, e o idee bună. - Da.
- Atunci, am plecat. Pa! - Pa!
- Pa!
Nu poți aștepta un pic, să răspund?
La mâna a doua, dar arată bine, nu?
Ăsta e profilul tău pe Tinder?
De fapt, nu mai particip la cursă.
Ce? De ce?
Pentru că m-am ciocnit de o mașină.
Fiindcă te gândeai la mine?
Mi-am rupt două coaste, ca să știi.
- Credeam că mergem la spinning. - Ai auzit ce am spus?
Da. Dar nu pedalezi cu coastele.
Ți-ar plăcea clasa de spinning de la mine.
Medicul a recomandat repaus.
Nu poți asculta medicii.
Nu? Dar pe cine? Pe tine?
Ai mai făcut-o.
Și cum a mers?
Nu mă poți convinge s-o fac, apoi să te retragi.
Nu te-am convins să faci nimic.
Eu am cumpărat o bicicletă. Știi ceva?
- Îți trimit un link pentru clasa aia. - Bine. Pupici!
Mă gândeam că, dacă tot nu vine Lisa,
am putea să stăm la taică-meu.
Da, sigur.
Dacă nu te deranjează?
Da, sigur.
Cum adică? A fost ideea mea.
- Da. - Da.
Iar el ar putea sta cu fetița.
- Și s-a rezolvat. - Nici vorbă.
De ce nu?
Are 85 de ani și uită să se încalțe când merge la cumpărături.
A pățit asta o dată. A fost în armată. Se descurcă.
- Nici să nu aud. - Bine, atunci.
Mergem să-l vedem pe bunicul?
- Bunicul! - Da.
Știi ce a făcut?
- Lisa! - Bună!
- Aici vii la sală? - Nu. Adică, da, doar azi. Bună!
Accidentul trebuie să fi fost groaznic.
- Cum te simți? - Sunt în regulă. Mă simt mai bine.
- Elvira mi-a zis că ați luat casa. Super! - Da.
Căsătorie, casă…
- Să vă luați și un câine! - Nu.
- Am știut eu că vii. Bună! - Bună!
- Nu. Scuze! - Nicio grijă!
Ne giugiulim mai târziu.
- Calle. - Caesar.
Caesar e fostul meu.
Super! Ieșim la o bere cândva!
- Da, sigur. - Da.
- Hai să… - Da, noi trebuie să…
Pe curând!
Da.
- Toate bune? - Da.
Mă simt ca o babă. Ce naiba?
De 90 de ani, cu hemoroizi.
Nu știu despre ce vorbești.
- Nu? - Nu.
Cu ce se ocupă? Tipul tău.
Suntem logodiți.
Nu crezi că am remarcat?
- E polițist. - Înțeleg.
Dar tu? Liber ca pasărea?
De fapt, nu. Am o iubită.
Încă nu i-am cerut mâna, dar… Au trecut opt luni.
Trebuie să fie un record.
Cam așa ceva.
Am o întrebare.
Nu trebuie să răspunzi, dar aș aprecia asta.
Ce vrei să știi?
Ați folosit accesorii de la poliție pentru sex?
- Crezi că ți-aș spune? - Nu cred că ați făcut-o.
- Nu răspund. - Pistol cu electroșocuri?
Încă unul, te rog?
- Când e nunta? - Cândva la toamnă.
Îmi trec în agendă. „Cândva la toamnă.”
Nu ești invitat.
- Arăt de parcă am nevoie de invitație? - Arăți de parcă n-ai mai fost la o nuntă.
- Îmi plac nunțile. - Da?
Nunțile altora.
- Mersi. - Cu plăcere. Pot să-l iau?
- Nu, mai lasă-l. - Bine.
Deci, facem asta?
Dacă doare prea tare, renunțăm.
- Nu știu. - Haide, Lisa!
Mă duc cu Cassie în Ibiza.
- Trebuie să mă antrenezi. - „Cassie”?
- Așa deci. E starletă porno? - Nu știu. Nu vorbim despre muncă.
Și eu am un pic de lucru, deci nu știu când mă întorc.
Da, ăsta ești tu.
Haide!
Super! O să fie grozav.
Bine, scumpo. Gata.
Ce zici de imaginea asta de fundal?
E frumoasă.
Dar…
Poate să mai aștepți un pic, până când ești sigură că va fi așa.
- Dar am luat casa. - Nu vreau să fii dezamăgită, atâta tot.
Lucrurile se pot schimba.
- Știi cum e mama. - Cum adică, „știi cum e mama”?
De ce nu ai încredere în ea?
S-a lăsat de prostii.
Bine.
Somn ușor!
Am decis să particip totuși la cursă.
Ce?
N-o să fac iar ca pe vremuri, să renunț fără să încerc măcar.
Dar…
Medicul a spus-o clar. Trebuie să o iei încetișor.
Da, o voi lua încetișor.
Nu pedalez cu coastele.
Bine. Atunci, cum rămâne cu Dalarna?
Acolo putem merge după aceea.
Așa deci…
DE-ABIA AȘTEPT!
Ce?
Lisa!
Mă auzi?
ATENȚIE LA APORTUL DE LICHIDE!
AI LUCRAT BINE AZI-DIMINEAȚĂ
CUM MERGE ANTRENAMENTUL, SEXY?
DIN CE ÎN CE MAI BINE
EȘTI SUPERSEXY!
LA MULȚI ANI 2016
Ce e?
S-a întâmplat ceva?
Te antrenezi cu Daniel și Klara, nu?
Da.
Numai cu ei?
Nu vrei să vezi cine e?
Ar putea fi…
Calle.
Tu mă spionezi?
- Asta e problema aici? - Da.
Asta e problema? Nu faptul că flirtezi cu fostul partener?
Nu e fostul partener.
E un futac de pe vremuri, ceva?
Îl sfătuiesc la antrenament. Care e problema ta?
- La antrenament? - Da.
Ce faci?
Ce chestie! E chiar el.
„Ne vedem la start, iubi.”
„O să fie super să fac asta cu tine.”
Trei pupici.
- Nu ai niciun drept. - Nu?
Nu, nu ai!
Întâi ai contramandat cursa. Am făcut planuri pentru Dalarna.
Apoi, pe nepusă masă, te răzgândești în privința cursei.
Asta, spunându-mi că, altfel, cazi iarăși în capcana Lisei.
Dar eu cred că ai căzut deja în capcana aia blestemată.
Și n-o să mai ieși de acolo.
Am cumpărat o casă împreună. Ne căsătorim. Ce mai vrei?
Nu vreau nimic de la tine.
Poți să te apuci iar de băut.
Bea și culcă-te cu cine vrei.
Poți fi iar bețivana din parc pe care am cunoscut-o acum trei ani.
N-ai decât.
Alice ia trenul mâine, după ore, deci o luăm din Motala.
Ține distanța! Încă nu suntem la cursă.
M-ai auzit?
- Da. - Da.
Ne vedem cu dădaca după-amiază, la gară.
- Și cum o cheamă? - Motala.
- Alice. - Alice, în Motala. Așa e. Da.
- Vrei? - Nu, mulțumesc.
Toate bune?
Da, sigur.
Tata s-a bucurat când a auzit că vii.
L-a bucurat vestea.
Bine.
- Nu e acasă? - Ba da.
- Sau a murit. - Zău așa!
- Bună! - Așa da.
- Bună, Gunnar! - Mă bucur să vă văd.
- Bună, bunicule! - Micuțo!
Te simți bine?
- Da. Intrați. - Bine.
- Am cafea și biscuiți. - Perfect.
Daniel, tu ocupă-te de bagaje, Klara mă poate ajuta în bucătărie.
- Sigur. - Eu mă duc cu fetița la baie.
- Și eu? - Ce?
Eu ce să fac?
Păi, tu ai putea…
Mă ajuți cu bagajele?
Eu fac asta acum.
Da. Bună idee.
Nu ești un pic invidioasă? Să nu fii cu gașca?
Jens, am cumpărat un ceas nou.
Cum te simți? Pari un pic abătută.
Am terminat-o cu Anders.
- Glumești? - Nu.
- De ce? - Nu știu. Întreabă-l.
De-abia v-ați logodit și ați cumpărat o casă.
Da, știu. Mare păcat!
- Daniel? - Da, eu sunt.
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu, ne-am certat.
- Klara? - Ea e soția.
- V-ați certat, împăcați-vă. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
- Lisa? - Mulțumesc.
- Cumpăr batoane. - Bine.
Le-am luat.
Bine. A adormit.
Nu se poate! Fir-ar!
E Alice.
Bună, Alice! Ai ajuns?
Ce? Stai… Nu te aud.
Doamne, ce cumplit!
Da. Nu, înțeleg. Ne descurcăm noi, bine?
- Da. - Ce?
Sigur că da. Da. Ai grijă și ținem legătura.
Bine. Te pupăm.
- A murit cineva? - Tocmai a lăsat-o iubita.
Bun. Și?
Nu vine.
Nu vine?
- Nu. - Tu glumești?
Daniel, ce nu pricepi? Tocmai i s-au dat papucii.
Da, bine. Așa.
Asta e, o lăsăm baltă.
- Ba nu. Nici să nu aud. - Atunci, ce facem?
- Cine o să aibă grijă de Vera? - Poate sta cu tata.
- Am discutat asta. - A fost comandant de regiment.
- Da? - Da.
Acum treizeci de ani.
Bine. Știu că e în stare. Poate, se va descurca.
Participă doar tu, iar eu stau cu ea.
- Klara… - Nu-i nimic.
Ba nu, Klara. Zău așa!
Hai să descărcăm toate episoadele cu Purcelușa Peppa,
Regatul de gheață, My Little Pony și tot restul.
Nici n-o să remarce că am plecat.
Și acum, Birger „Flacără” Larsson.
Pleci în cea de-a 59-a cursă Vätternrundan.
E chiar el.
Toți ar trebui să facă asta o dată în viață.
Să înconjuri Vättern pe bicicletă…
- Salutare! - Bună!
E o minune să înconjuri Vättern pe bicicletă.
Aplauze pentru Birger!
În regulă.
Succes, Danne!
Mersi. Și ție!
- Îl știi? - Nu.
- Bine. - Bine.
- Spune tu. - Începe tu.
Hai s-o facem! Ai dreptate, se descurcă.
E doar pentru o zi.
Bine.
Sau te-ai răzgândit și vrei să te duci cu ei?
Nu, ce naiba? Facem asta. Este…
- Bine. - Da.
A fost ideea ta, ții minte? Nu te forțez.
Nu, a fost a terapeutului. Dar vreau să participăm împreună.
Absolut.
Facem asta împreună, nu?
Sunt 20.304 participanți…
Bună, Calle!
Nu știu dacă ai primit SMS-ul meu, dar sună-mă
ca să discutăm când și unde să ne întâlnim.
- Bine. - Bine.
- Plecăm? - Da.
- Vreau să dorm. - Bine.
Sora mea trebuie să doarmă. Să mergem!
- Bine. - Îl sun pe babac.
Primii la start sunt veteranii, care au participat de cel puțin 25 de ori.
Sper că ați fost la toaletă,
fiindcă începe cursa!
Un ghepard.
Un leopard.
- E ghepard. - Da, leopard.
Unde e Lisa?
- S-a dus la culcare. - Așa deci.
- Era obosită. - Poftim!
Când porniți?
Mâine-dimineață la 05:50.
Unii nu pornesc astă-seară?
- Așa e. - Să iau o ceașcă…
- Poftim! - Iar unii, peste noapte.
E apă?
Nu. E ceai.
Parcă ai spus…
„Pornesc la noapte”, așa a zis. „Noapte”, nu „apă”.
Înțeleg.
Cei mai rapizi pornesc mâine la amiază.
Inițial, eu trebuia să fiu printre ei.
Gunnar, dădaca noastră, nu poate veni.
- Așa. - Din nefericire.
Ai tu grijă mâine de Vera, cât noi participăm la cursă?
Sigur că da.
- Poți? - Da.
Minunat! Mulțumim.
Deci noi doi vom fi mâine împreună?
Îi încărcăm programele favorite pe iPad, ca să aveți ce face.
Exact. Iar Daniel îți va programa o alarmă pe mobil,
la fiecare două ore, să-i amintești să meargă la toaletă.
Mănâncă la 07:00, la 12:00, la 15:00 și la 17:00.
Și poate o gustare între timp, dacă are nevoie.
Caserolele cu mâncare sunt în frigider. Am scris pe ele orele și restul.
Ai fi fost un soldat excelent, Daniel.
Mulțumesc.
Știi de cine îmi amintești când te furișezi așa noaptea?
Nu vrei să sfârșești ca mama?
Mama a fost deprimată.
Da.
Și asta.
E pâine crocantă.
Și ți-am cumpărat gem de căpșuni.
Îți place, nu?
Ia să vedem!
Sun-o și vorbește cu ea!
Nu pot retrage ce am spus. E…
De exemplu?
Că era o bețivană în parc și să se ducă naibii. Chestii de-astea!
Când eu și fostul partener ne spuneam asta, voiam doar…
ca el să se întoarcă și să se bată pentru ce aveam noi.
- Înțeleg. Și a făcut-o? - Nu.
- Dar, mă rog…
O iubești?
Da, eu…
Cred că da.
Atunci, avem o singură opțiune.
Care?
Mergem acolo.
„Mergem acolo”?
În viață trebuie să știi pentru ce să te bați.
Iar iubirea merită categoric.
E… Ce faci?
Rog să fim repartizați la Vätternrundan.
Nu cred că așa merge.
Cineva sigur se va da bolnav.
Grupul numărul 1.503 a luat startul.
Succes!
Știu că poți.
Ce? Ce este?
- Nimic. - Nu.
Doar îmi privesc soția frumoasă,
în supraelastic, în zori, gata de aventură.
- Te excită asta? - Chiar că da.
Scuze!
- Bună! - Pot să te îmbrățișez?
Da. Te-am căutat. Ce…
N-am vrut să te trezesc.
Și am pierdut avionul. Dar sunt aici acum.
Bine. Fratele meu Daniel și soția lui, Klara.
Să te îmbrățișez! După 300 de km, s-ar putea să ne detestăm.
- Klara. - Calle.
Pornești acum?
- Cu ea. - Înțeleg!
- Super! - Așa, deci…
Grupul 1.504 ia startul curând.
Fir-ar! Sticla cu apă. Îmi ții puțin bicicleta?
Și asta. Mersi, amice.
La naiba!
- Pe bune! „Calle Drogatul”. - Termină!
De-aia ai terminat-o cu Anders?
Fiindcă te-ai întors la zevzecul ăsta?
- Ați terminat-o? - Îmi faci o poză?
- Cum? - Pentru Elvira.
- Intră și bicicleta? - E adevărat?
Trebuie să…
Startul, în zece secunde.
Se întoarce?
- Gata! Apă, cască. - Perfect. Da.
- Ține. - Să pornim!
Că bine zici.
Doamne!
Porniți!
Grăbiți-vă!
Doamne!
Aveți 12 ani?
Haide, termină!
Ușurel! Să nu cazi din nou. Haide!
Cred că tati vorbește cu tine.
Ce faci?
Scuze! Eu…
- Voiam doar să trăiesc un pic. - Și eu, la fel.
Mâinile pe ghidon, te rog.
Mâncăm curând?
Când ajungem la Jönköping.
Până atunci, batoane proteice.
Bine. Ne vedem la Jönköping.
Fir-ar să fie! Idiotul!
- Apropo de 12 ani. - Așa e.
Ați fost împreună înainte, nu?
- Nu, e doar un prieten. - Bine.
Deci, ce se întâmplă, Lisa?
Vorbește cu Anders. Eu nu știu.
Știi că nu găsești altul mai bun.
Decât Anders, adică.
Mersi mult.
Bag mâna-n foc că plânge undeva, la marginea drumului.
„Ce am făcut?”
„Anders, întoarce-te! Îmi pare rău.”
Mi-e greu să cred asta.
Pe undeva, o înțeleg.
Da? În ce sens?
Uneori e prea frumos ca să fie adevărat.
Fugi toată viața după ceva,
dar când găsești acel ceva în sfârșit,
ești gata oare?
Crezi că meriți cu adevărat?
Se pare că e prin zonă.
Perfect! Tu ești copilotul.
Ai un baton proteic?
Idiotul!
Îmi chiorăie burta.
Bună!
- Ne ții pe loc? - Ce? Nu, tocmai terminam.
Facem o baie?
Da. Nu mi-ar strica o pauză.
În timpul cursei nu se înoată.
- De ce nu? - Pentru că nu suntem la spa.
Doamne!
Vii sau nu?
Haide! Cinci minute, Daniel.
Nu! Eu am terminat. Să continuăm!
Coaste afurisite!
- Haide! - Nu e mare chestie.
O baie scurtă. Ne înviorăm.
Atunci, vii cu ei.
Faci ce vrei. Mergeți la iarmaroc…
Sau vii cu mine, cum am stabilit.
E bună?
Nu. Bine, categoric.
Facem cum ai decis tu.
O să fie super! Și distractiv.
Și plăcut, așa cum ai promis.
Doamne!
- Vii? - Dumnezeule!
Da.
E supertare.
Vino!
Intră!
La naiba!
Mă stropești.
Stai așa!
Nu!
Hainele noastre!
- Ce? - Hainele noastre!
- Le vede. - Ne auzi?
- Tu, de colo! - Dar…
- Alo! - Alo!
Futu-i!
Am ajuns la Gränna.
Ne putem opri dacă vrei, să aruncăm o privire.
- Ce? - Am înaintat multișor.
- Da. - Ce zici?
- Bine, vreau. - În regulă.
Putem opri aici.
DULCIURI TRADIȚIONALE
ACADELE CA PE VREMURI, DIN 1859!
Bravo!
- Bine. - Te ții foarte bine.
- Mersi. - Așa e.
Sezonieri afurisiți!
Auzi?
La asta te gândești?
Cam așa ceva.
Stați pe loc, fir-ar!
Stați așa!
- Alo! - Dar iute mai e!
Bună!
Ticăloșilor!
- Promit că ți le dăm înapoi. - Opriți-vă!
Opriți!
Ce interesant!
Draga mea! I-am putea cumpăra una Verei.
Vai!
- Te-ai lovit? - Doamne!
Ați pățit ceva?
- Toate bune? - Da, cred că da.
- Dați-mi voie. - Scuze că râd.
Este…
- Ai fost foarte haios. - Da.
Te simți bine?
- Așa sunt eu, haios. - Se mai întâmplă.
Sună telefonul.
- Bine? - Aduc o mătură.
Da, e o idee bună.
- Mulțumesc. - Bună, tată!
- Alo? - Te aud, tată.
S-a întâmplat ceva?
Pornim spre Tiveden.
- Ce? - Nu putem sta în casă toată ziua.
Nu, trebuie să vă uitați la programe pe iPad.
Atâta tot.
Minunat.
- O să treceți pe acolo? - Tată, ascultă-mă!
- Nu mergeți nicăieri! - Nu.
Pe curând! Aveți grijă!
Nu, nu plecați nicăieri. Stați acasă și…
- Ce naiba? - Ce?
- Se duc la Tiveden. - Tiveden?
- Da. - De ce?
- Habar n-am. - Ce naiba, Daniel?
- Nu e vina mea. - Nu, dar sună-l înapoi.
- Asta și fac. - Bine.
Am știut eu că va fi așa.
- Super! Ai prezis, minunat. - Exact așa. Da.
Nu răspunde.
Are scaun pentru copil în mașină?
Sigur că nu are nici scaun, nici TikTok.
Are 800 de ani.
- Incredibil, futu-i! - La naiba!
Fir-ar ai naibii de pantofi!
Mulțumesc. Scuze!
- Unde te duci? - La Tiveden!
Stai așa! Bine.
Fir-ar să fie!
Nu!
Bine. N-a văzut nimeni.
Scuze pentru tot!
În sfârșit, e timpul pentru subgrupe,
echipele încercând să încheie cursa
în mai puțin de șapte, opt sau nouă ore.
Baftă tuturor!
Gunnar?
Bună!
- Bună! - Nu ne-am văzut de mult.
Da, așa e.
Ești cu nepoțica?
Da, ea e micuța Vera.
Bună, Vera!
- Știi ce am văzut ieri? - Nu.
Afine.
- Așa deci! - E devreme.
Da.
Eu aștept gălbiorii.
Noi doi ar trebui să facem curând o excursie în pădure.
Ce părere ai?
Da, ar fi frumos.
- E mai plăcut cu cineva alături. - Da, așa e.
Acum trebuie să plec.
- Dar ne mai vedem! - Pe curând!
- Pa!
Vera?
Fir-ar să fie!
Vera?
Ai văzut-o pe Vera?
A plecat cu tatăl ei.
- Ce? - A plecat cu tatăl ei.
- Uite-i! - Oprește!
Oprește, am spus!
Vreau să mă dau în leagăn.
Am înghețată.
Draga mea, ușurel! Rămâi fără energie.
Los, los, los!
- Recht! Țineți dreapta! - Achtung!
Stai pe dreapta, iubito.
Entschuldigung.
Ja, ja. Entschuldigung, bitte.
Crampă!
- Trebuie să continuăm. - Nu putem.
- Nu poți pedala cu crampă. - Nu.
Uite un cort pentru masaj. O să fie perfect.
- Doamne, ce doare! - Știu. Rezolvăm.
- Mă panichez. - N-o face!
- Doamne! - Da.
S-o fi întâmplat ceva?
Sigur că nu s-a întâmplat nimic.
Îl mai suni o dată?
- Aproape am ajuns. - Îl suni totuși?
- Bine, îl sun. - Mulțumesc.
Tatăl soțului meu are grijă de fiica noastră. E vârstnic.
A fost o soluție de avarie.
O amică de-a mea și-a lăsat fiica cu o cunoștință.
Și i-a venit ideea să se ducă să înoate.
Înțeleg.
Nu răspunde.
Problema e că fetița nu știa să înoate.
- Deci, n-a fost o idee bună. - Nu! Și ce s-a întâmplat?
S-a înecat, normal.
Faza ciudată e că amica mea a avut o presimțire cum ai tu acum.
A simțit că se întâmplase ceva.
Trebuie să mergi pe intuiție.
Mulțumesc. Îmi ajunge.
N-are rost să ne facem griji.
- Cum adică, „n-are rost”? - Nu știm că s-a întâmplat ceva.
Îți faci griji tocmai fiindcă nu știi dacă s-a întâmplat ceva.
Asta e cel mai cumplit.
Mulțumesc, dnă Piază-Rea. Am auzit destul.
Sunt cu nisip, dar totuși…
- Nu, mulțumesc. - Serios? E bună.
Frate!
- Ați fost la târgul de vechituri? - Termină!
Mă duc la masaj. Ia una!
- Nu, mulțumesc. - Afine.
Sunt foarte dulci.
Pentru el l-ai lăsat pe Anders?
Anders m-a lăsat pe mine. Ai uitat?
Ce se întâmplă? Lisa Petrecăreața se întoarce?
- Ce naiba se petrece? - Daniel!
Bună!
Întotdeauna faci așa. De cum ai parte de ceva bun, strici tot.
- Daniel! - O clipă!
Maturizează-te odată! Află ce contează și bate-te pentru asta.
- Dar tu? - Eu mă bat.
- Da? - Da.
- Se vede. - Trebuie să plecăm.
Vin acum.
Păcat că ai pe cineva.
Termină!
Ce?
Tu ai o iubită.
S-a terminat. Sunt singur.
Păcat!
Te simți bine?
Nu știu. Sunt întins aici, lângă tine.
La un masaj.
Mai bine de-atât nu cred că se poate.
Mi-a fost dor de tine.
Serios vorbesc.
Poftim!
Mersi.
Ar trebui să-i dai un telefon.
Nu. Niciodată!
Dar nu se simte bine, Anders.
Nu se poartă rațional.
- Ai aruncat verigheta. - Da.
- Crede că ai aruncat-o și pe a ei. - Nu.
Sun-o acum! Fă-o! Sun-o!
- S-o sun? - Da. Sun-o acum. Sună!
Bine.
Nu sunt prima care trece pe aici. Nașpa.
Nu e nici hârtie.
Lisa, trebuie să vorbim.
Sigur că da, dle polițist.
Pot vorbi cu Lisa?
E la budă.
Bine.
Ce groaznic!
- A sunat iubitul tău. - Ce?
Și ai răspuns?
Nu are simțul umorului.
- Haide! - Pe bune!
Nu. E ultima oară că te ascult.
Ultima oară.
Lisa! Ce spui?
- E momentul? - Da.
Doamne ajută!
Bravo!
Aleluia! Bun-venit la Tiveden!
- Ar trebui să fie pe aproape. - Da.
Aleluia!
- Domnul să vă dea putere! - Nu, mersi.
- Aleluia! - Aleluia!
Ăsta e Tiveden.
- Unde sunt ei? - Nu știu.
- Om fi ajuns înaintea lor. - Nu-i văd.
- Dar… - Îl sun.
La naiba!
Bun-venit la Tiveden!
L-am pierdut.
- Cum adică? - Cred că mi-a căzut telefonul undeva.
Doamne!
Da.
- Fir-ar să fie. - Al meu e aproape mort.
Și normal. Ai filmat întruna.
Ce naiba oi fi făcut cu el?
Mă termină asta.
Bună, Klara!
Bună, Gunnar! Bine că ai răspuns!
Ne-am făcut griji. Toate bune?
- Da, totul e sub control. - Minunat.
Suntem la Tiveden, dar nu vă vedem.
Unde sunteți?
Am evitat Tiveden, erau prea multe biciclete.
M-am gândit că mai bine ne vedem la finiș…
Nu! A murit.
Alo?
Ce faci?
- Chem poliția. - Nu. Nu chema poliția.
Scuze! Te-am confundat.
- Babalâc idiot! - Scuze!
Toate bune?
- La naiba! - Ce este?
Nu știu cum, dar nu se aștepta la atâtea biciclete.
- Vin la linia de finiș. - Minunat! Să mergem!
Întâi cred că trebuie să mănânc ceva.
- Bine. - Au mâncare pe drum?
Ia una de-asta!
Gata cu mâncarea pentru astronauți.
Vreau mâncare adevărată!
Bine. Bun.
O masă cu trei feluri?
Băga-mi-aș!
Nu pot. Nu pot continua.
Trebuia să fi ascultat medicul.
Ia te uită!
O fi un rave, ceva.
Hai și noi!
Sigur au ceva împotriva durerii.
Haide, care e problema? Măcar un pic.
De ce te temi? Haide!
Supertare!
Vino!
Om fi prea diferiți.
Doar că eu…
n-am vrut să văd asta.
Are loc un rave ilegal, în pădurea de lângă Hjo, la nord de Norrsjön.
E disponibil cineva?
Mergem noi?
Da.
Aici 7940, pornim încolo. Terminat.
Gâtul meu!
Fundul meu! Mă simt de parcă am luat foc.
Haide, Klara! Nu te lăsa!
M-am săturat de porcăria asta.
Mai sunt doar 80 km. Haide!
- „Doar 80 km”? - Știu că putem.
Haide!
Nu striga la mine!
- Da? - Nu te oprești ca să bei apă.
- Te rog, putem… - Vrei să-ți ții gura?
Pot face și eu o dată cum vreau?
Ține-ți gura și pedalează!
A fost ideea ta, nu a mea!
Nu, a fost ideea terapeutului, lua-l-ar naiba!
Mai bine cumpăram o casă. Ar fi fost mai distractiv.
Să renovăm o cocioabă la țară? Minunat!
Greșesc, toanta de mine. Dacă o făceam, trebuia să vorbim.
Mai bine nu!
- Știi ce ar trebui să faci? - Nu.
Să escaladezi un munte.
Și să mă suni după ce cobori. Sau nu.
Urc orice munte vrei tu.
- Numai să nu fiu cu tine. - Super! Sigur.
- Nu trebuie să fii cu mine. - Grozav!
Nu-i așa? E o ușurare să nu comunic cu cineva complet mort pe dinăuntru.
Ușurel, Klara!
Tu… Daniel, tu știi când mi-e cel mai dor de tine?
- Știi? - Nu. Spune-mi, te rog.
Când ești acasă.
Am sacrificat cursa asta de dragul tău.
- Al nostru. - Așa simți tu?
- Că ai sacrificat cursa? - Pentru Dumnezeu! E o nebunie…
Daniel, tu te auzi când vorbești?
Tot ce nu are legătură cu tine și nevoile tale
ți se pare un sacrificiu.
Știi ceva? Ai dreptate.
Normal că ar trebui să divorțăm.
- Bine. - E cea mai bună idee a ta.
Cea mai bună, de când te știu.
- Bine. - Super! Atunci, pleacă!
- Asta faci întotdeauna. Pleacă! - Plec!
Va fi minunat mâine, să nu mă trezesc dezamăgită!
Divorțul numărul 29 pe ziua de azi.
Crezi că cei care se apropie sunt numărul 30?
- Nu pot! - Haide!
Nu te lăsa!
Nu te supăra!
Mulțumesc.
- Fii amabil! - Ține-o tot așa!
Bună!
Ai văzut cumva o fetiță blondă fugind pe aici, singură?
- Nu. Câți ani are? - Trei.
- Am pierdut-o aici. - Vai de mine! Când?
A trecut ceva vreme. Acum o oră, poate.
- Ai anunțat poliția? - Nu.
Te ajut eu cu asta.
Bună! Sunt Hagge, de la cursa Vätternrundan.
Nu-i spune iubitului!
N-am nevoie, mersi.
Ești sigură?
Da. Mulțumesc.
Decolarea!
Lisa!
Bună!
- Bună! - Ce faci aici?
Participăm… Am participat la Vätternrundan.
Eu n-am putut din cauza prolapsului.
El e Feffe.
- Bună! - Bună!
Ce părere ai?
Foarte mișto! Super.
- Nu e haios? - Hai să facem ceva mic.
Nu, pentru mine nu.
Știu! Se poate unul cu trei iepuri?
O partidă în trei, dar cu iepuri.
De ce ești supărată?
Nu cumva vrei să te dai bătută?
Nu mai e mult.
Nu, așa mi se spune.
Oricum te-ai simți acum, mâine te vei simți mult mai bine.
- Așa e întotdeauna. - Da.
Uite! Ia ăsta!
O să te ajute să te simți mai bine. Oricum, știu toate cântecele pe de rost.
Lasă-l pe bancă și trec eu mai târziu cu mașina, să-l iau.
Da, trebuie să ne trăim viața
Unul pentru altul
Să profităm cât mai mult de timpul rămas
Bună, draga mea!
Am ales imaginea de fundal.
O să-ți placă.
Ce tare e muzica aia!
E un festival. Auzi, eu…
Nu pot continua cursa, fiindcă…
Am niște dureri cumplite. Va trebui să mă opresc.
Toate bune?
Da, toate bune. Eu…
Doar că nu mai pot continua.
Oricum, sunt mândră de tine. Ești cea mai tare mamă din lume.
Să nu uiți asta!
Te sun mai târziu, bine?
Bine. Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Ce faci aici?
Întrebarea e ce faci tu aici.
V-am văzut.
- Ce? - Când înotați.
Și eu v-am văzut.
- Te-am urmărit pe aplicația cursei. - De la Stockholm.
Nu s-a întâmplat nimic. Anders, nimic…
- El nu înseamnă nimic. - Am treabă. Percheziționeaz-o.
- Anders! - Bună!
Te rog să te îndepărtezi de bicicletă. Lasă bicicleta.
- Acolo jos sunt mulți. - Da.
Ai vreun obiect ascuțit?
- Nu. - Ai luat ceva?
Nu.
Bicicliști în spate! Ține dreapta!
- Bravo, Danne! - Danne!
Bună treabă, Danne!
Win IT, acolo!
Echipa Win IT!
Umpleți-vă sticlele!
Nouăzeci de secunde!
- Rapid. - Încadrați-vă în timp.
Danne, cum merge?
Bine.
- Nu erai cu Klara? - Păi, ea…
Ea a renunțat.
Nu, am văzut-o nu demult. Pedala ca apucata.
Arată bine.
Ce?
- Ce s-a întâmplat? - Nu…
A ieșit prost.
Era proiectul vostru comun.
Se pare că mă urăște, deci nu există niciun proiect.
Nu te urăște. Pedalează 309 km pentru tine.
Zece secunde!
Sunteți gata?
- N-o da în bară, Danne! - Nu, n-o să o dau în bară.
Porniți!
Să mergem!
O pauză scurtă. 90 de secunde. Fiți cu ochii pe ceas!
Haide!
Klara!
Stai. Poți să te oprești?
Klara!
- Vrei să te oprești? - Ce? Nu.
- Putem. Nu-mi pasă. - Nu.
Dacă vrei tu.
Eu nu vreau să…
Nu vreau să divorțăm. Vreau ca noi să luptăm împreună, eu și cu tine.
O vom face împreună, chiar și când dăm de un urcuș în viață.
Nu vreau să o fac singur.
- Îmi pare rău. - Da.
Nu, mie…
Să continuăm!
- Vreau să continui. - Da? Ești sigură?
Da.
- Hai s-o facem! - Da.
- Să mergem împreună. - Vreau să termin cu tine.
Bine.
- Te iubesc. - Și eu.
Să mergem, până nu facem crampe!
Ce ziceți? Pun niște muzică?
Sunt două ore până la Stockholm. Aveți un playlist bun?
Dar unde era?
O familie a găsit-o în parcul din spatele benzinăriei.
Iat-o!
Vera!
Bunicule!
Micuța mea Vera! Nu poți fugi așa.
Echipa Win IT de la Stockholm
încheie cursa după opt ore, 54 de minute și șapte secunde.
Dragule!
Felicitări! Bravo!
Bravo!
Nu, dragule! Ai grijă!
Felicitări!
Pentru tine!
Mersi. O bere.
Bună!
Minunat!
- Nu simt nimic. O fac mecanic. - Asta e bine.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Anders!
Nu știu de ce distrug tot ce e bun, dar…
O fac și pace!
Sau, de fapt, știu de ce.
Mi-a fost groază că mă părăsești.
Și atunci faci asta?
Știu.
E o mare prostie.
Da, așa e.
Dacă nu vrei să mă ierți, înțeleg.
Dar Elvira și cu tine sunteți tot ce am mai scump.
Dacă pot să repar lucrurile, vreau s-o fac.
Sunt gata de orice.
Știi ceva?
Îți fac cunoștință cu prietena mea. E superbă, singură.
Zero drame. Anders!
Cum să am încredere în tine?
Nu știu.
- Te-ai culcat cu el? - Nu.
Nu, Anders. Te asigur.
- Te-ai apucat de băut? - Nu, deloc.
Mi-a fost greu să cred că cineva ca tine
mă poate iubi așa cum te iubesc eu.
Am bătut zeci de kilometri ca să te găsesc.
Nu e o întâmplare.
Nu înțelegi?
Nu sunt o bețivană din parc.
Știu.
Îmi pare rău. Știu asta.
Nu trebuia să trag de tine cu casa și…
cu o nuntă afurisită.
Îmi pare rău.
Acum îl văd. Iată-l!
Birger „Flacără” Larsson se apropie de finiș.
Termină în 24 de ore, 12 minute și 18 secunde.
Bravo!
Îi dau legătura lui Ann-Kristin, la linia de finiș.
Iată-l!
Felicitări, Birger!
Cum te simți? Ești bucuros?
Întotdeauna.
Vreun gând anume, după ziua de azi?
Păi…
Pe undeva, în cursa asta e ca în viață.
Uneori poți da de greu,
poți cădea într-un șanț sau poți rătăci calea.
Dar trebuie să te urci iar în șa și să pedalezi mai departe.
Curând vei regăsi drumul.
Un pic mai puternic, un pic mai înțelept,
cu genunchii juliți. Dar…
Asta nu e cine știe ce.
Alea se vindecă.
Ia să vedem!
Felicitări!
Mulțumesc.
Acolo!
- Uite cine e aici. - Iubito!
Bună!
- A mers bine tot? - Absolut.
- Minunat. - Nicio problemă.
Așa, Klara. Nicio problemă.
Fecioară, scumpă fecioară
Acest carusel E deschis până târziu
Zece bănuți pentru cei mari Și cinci, pentru copii
Grăbește-te Căci imediat se pune în mișcare
Și ha, ha, ha Va fi iute ca gândul
Pentru Andersson și Petterson Și Lundström și mine
Și ha, ha, ha Va fi iute ca gândul
Pentru Andersson și Petterson Și Lundström și mine
Ce e ăsta?
O mică surpriză.
- Să-l deschid? - Da.
Tu glumești.
Ai cumpărat-o?
- Am crezut că o voiai. - Dar…
Câtă spontaneitate din partea lui Daniel Nylander!
Mă gândeam că ție… nouă
nu ne-ar strica să renovăm o cocioabă veche.
Scândură cu scândură, cui cu cui.
Să închinăm pentru…
Ce bine că e așa de aproape de Vättern.
- Ne putem antrena pentru cursa Vansbro. - Nicio șansă.
De ce?
- Ești un fricos. - Da, știu.
Trebuie să iau o pauză.
Broscuțe mici La mine să veniți
Uite!
Broscuțe mici La mine să veniți
Dragule!
Ea cine e?
Nu știu. Pare să fie o preoteasă.
Kou ack ack ack, kou ack ack ack Kou ack ack ack ack kaa
Ce e?
N-o fi Dalarna, și nici 200 de invitați.
Dar suntem noi doi.
E preoteasa ta? Tu ai chemat-o?
Bine.
Ce părere ai?
Ți-am cerut deja mâna, nu mai pot da înapoi acum.
- Bună! - Bună!
- Christina.
- Anders. - Bună!
Sunteți gata?
Suntem gata?
- Da. - Da.
Bine. Pot să vă întrerup puțin?
Apropiați-vă, vă rog!
Haideți!
Dragii mei petrecăreți!
Poate că vă întrebați ce caută o preoteasă aici.
- Da, chiar eram curios. - Un pic.
După cum vedeți, urmează o scurtă ceremonie de cununie
pentru Lisa și Anders.
Să procedăm cum se cuvine!
Chiar trebuie?
- Bine. - Sunteți gata?
- Da. - Suntem gata.
Dragă mireasă, drag mire!
Ne-am reunit în fața Domnului pentru a-i cununa pe Lisa și Anders.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu