Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אנחנו כאן עם הכבאי לשעבר,‬
‫בירגר ״להבה״ לרסון.‬
‫השתתפת במרוץ האופניים וטרונדן‬ ‫בכל שנה מאז 1966.‬
‫כן.‬
‫אז מה הציפיות שלך לקראת המרוץ הבא?‬ ‫איזו תוצאה אתה מקווה להשיג?‬
‫לא אכפת לי מהתוצאה.‬
‫אני עושה את זה בשביל הכיף.‬
‫בשביל ההתעמלות, הייתי אומר.‬
‫נשמע נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫הכי חשוב זה ליהנות.‬
‫התוצאה לא חשובה.‬
‫יותר מהר!‬ ‫-קדימה!‬
‫מצוין, אחותי.‬
‫- מחוץ למסלול 2 -‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫יפה, לא?‬
‫כן.‬
‫החלונות חדשים.‬
‫המרזבים חדשים, וכל החזית חדשה.‬
‫אפשר לצבוע את זה בצהוב,‬ ‫שיהיה אחיד יותר.‬
‫לא היו פה נזקי מים?‬
‫זה היה לפני שלוש שנים.‬
‫אל תדאגי.‬
‫היי, סוף סוף!‬ ‫-היי.‬
‫איחרנו.‬
‫מתי היינו אמורים להגיע?‬ ‫-ב־וחצי.‬
‫עכשיו וחצי.‬
‫אז לא איחרנו.‬
‫תרפיסטים.‬ ‫-היי, קלרה ודניאל נילנדר.‬
‫תיכנסו.‬
‫גם האופניים נכנסים?‬
‫ברור.‬ ‫-כן.‬
‫יש לי ״אלכוהוליסטים אנונימיים״ בהמשך,‬
‫אז בוא לא נתעכב.‬ ‫-טוב.‬
‫אבל…‬
‫ליסה!‬
‫שלום!‬
‫אני בשוק! המון זמן עבר!‬
‫בהחלט.‬
‫ומי זה?‬
‫היי. אנדרס.‬
‫מואה.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫חתיך.‬
‫היא ידידה ותיקה.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫מה קורה איתך היום?‬
‫ומה זה ה״ספורטי ספייס״ הזה?‬
‫ליסה מתכוננת למרוץ וטרונדן.‬
‫מה?‬
‫נשמע קשה.‬ ‫-ואת כבר לא מברמנת?‬
‫לא. אם הייתי נשארת‬ ‫הייתי נהיית אלכוהוליסטית.‬
‫אגב, החבורה מפעם מתאחדת לבילוי משותף.‬
‫אוקיי.‬
‫סליחה?‬ ‫-אני באה.‬
‫את חייבת לבוא. אסמס לך.‬
‫יהיה כיף.‬ ‫-טוב.‬
‫בוא גם אתה.‬ ‫-טוב.‬
‫קודם כול אני רוצה לומר‬
‫שעצם העובדה שבאתם הנה‬
‫זו הוכחה שאתם באמת‬ ‫רוצים למצוא פתרון לבעיה.‬
‫סליחה, אני צריך…‬
‫לא יודעת, נראה לי ש…‬
‫אני מרגישה כאילו אנחנו מנהלים חברה ביחד,‬
‫לא זוגיות.‬
‫אנחנו צוות טוב.‬
‫אני לא זוכרת מתי בפעם האחרונה‬ ‫עשינו משהו ביחד, דניאל.‬
‫רק אתה ואני.‬
‫בלי ורה, הבת שלנו.‬
‫את חושבת שאכפת לי מוורה יותר מדי?‬
‫לא, זה ממש לא מה שאמרתי.‬
‫אני פשוט מרגישה שכבר אין בינינו קרבה.‬
‫למשל כשאנחנו רואים טלוויזיה.‬
‫אתה אוהב לשבת בכורסה שם,‬
‫ואני יושבת כאן.‬
‫זה לא כזה נוח בשבילי.‬
‫לא, אבל זה מקום הישיבה הכי נוח.‬
‫זו הסיבה.‬
‫אני חושב שאתם צריכים‬ ‫למצוא תחום עניין משותף.‬
‫משהו שלא קשור לוורה.‬
‫מחקרים מראים שזוגות שטוב להם‬ ‫עושים דברים ביחד.‬
‫אני אוהב לעשות דברים ביחד. באמת.‬
‫אבל זה יצטרך לחכות עד אחרי המרוץ.‬
‫כן, כמובן. בקושי יש לי זמן להתאמן.‬
‫טוב, את שוחה.‬
‫כמה אני כבר שוחה?‬
‫למה שלא תשתתפו במרוץ האופניים ביחד?‬
‫אני בקבוצת ״תשע מינוס״.‬ ‫-כן.‬
‫כלומר פחות מתשע שעות.‬
‫זה קצב מהיר. זה יהיה לה קשה.‬
‫כן, זה באמת יהיה לי קשה.‬
‫וכמה זה חשוב?‬
‫היית שוקל להתפשר על זה?‬
‫בשבוע הבא אני נוסעת לאנטיב.‬ ‫-כן?‬
‫כן, לסטפן.‬
‫הוא בנה שם בית.‬
‫חשבתי שקוראים לו ״סטיג״.‬
‫לא, את חושבת על פפה.‬
‫סטיג הוא יזיז שלי.‬
‫טוב, במובן מסוים גם סטפן.‬
‫אבל הוא גר רחוק.‬
‫לא כדאי לשים את כל הביצים בסל אחד.‬
‫אני מסתפקת באחד.‬
‫וכשיימאס לו ממך? מה תעשי?‬
‫כשהוא ימצא לו מישהי אחרת?‬
‫אנדרס לא כזה.‬
‫לא?‬
‫אולי לא עכשיו. אבל זה יקרה, תהיי בטוחה.‬
‫אתם נשואים?‬ ‫-לא.‬
‫זה טוב.‬ ‫-למה זה טוב?‬
‫ברגע שהוא ישים לך טבעת, הוא ירגיש בטוח.‬
‫ואז הם מתחילים להתפרפר.‬
‫אם לא קודם.‬
‫אנדרס יגור איתנו כל הזמן?‬
‫כן, כמובן.‬
‫ויהיה לי חדר משלי?‬ ‫-כן. בתנאי שהדירה לא יקרה מדי.‬
‫היי.‬
‫את רוצה שאעשה משהו?‬
‫כן, שים עין על הרוטב.‬ ‫-טוב.‬
‫יפה, לא?‬
‫מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫ניתן לך לבחור ראשונה,‬ ‫ואימא ואני נגור בחדר שיישאר.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אם נקנה את הדירה.‬
‫תודה!‬
‫ארוחת הערב שלכם היא בחמישי?‬
‫כן.‬ ‫-בשלישי אני עובדת עד מאוחר, שתדע.‬
‫טוב. שלישי זה בסדר.‬ ‫-לכי למיטה. אני אקריא לך קצת.‬
‫לילה טוב.‬
‫אויש, אמרת יום שלישי?‬ ‫-כן.‬
‫קבעתי עם ינס לעלות לגבעה בשלישי.‬
‫אולי תדחו לרביעי?‬
‫נדמה לי שיש לינס משהו ברביעי.‬
‫אז ארשום לנו ״טיפוס בעלייה״ בשלישי.‬
‫את יכולה לסמס לי?‬
‫ככה אזכור לשאול את ינס.‬ ‫-טוב.‬
‫ולא כולם עדכנו אם הם באים למנגל שלנו.‬
‫צריך לדאוג לזה.‬ ‫-אולי נוותר על זה? זה מלחיץ מדי.‬
‫לא, כבר שלחנו הזמנות.‬
‫אוף…‬
‫מה יש?‬
‫ינס אמר שיסדר לנו מקום לינה למרוץ,‬
‫אבל אין חדרים פנויים.‬
‫למה שלא תישן אצל אבא שלך? הוא גר קרוב.‬
‫רעיון טוב,‬ ‫אבל את יודעת שאחותי לא מסתדרת איתו.‬
‫זה לא ממש עובד.‬
‫אני אמצא פתרון.‬
‫אני בא לשבת איתך.‬
‫אני רוצה שנתגרש.‬
‫מה? להתגרש?‬ ‫-כן.‬
‫מה פתאום שנתגרש?‬
‫נראה לי שככה יהיה הכי טוב.‬
‫לשנינו.‬
‫אבל אנחנו… הולכים לטיפול זוגי, לעזאזל.‬
‫אנחנו מנסים.‬ ‫-אני יודעת, אבל…‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו באמת מנסים?‬
‫כן. לפחות חשבתי שאנחנו מנסים.‬
‫נראה לי שככה יהיה הכי טוב.‬
‫עכשיו גם אני צריך לשתות משהו.‬
‫אלוהים…‬
‫אתה חושב שהיא שמעה אותנו?‬
‫זה פשוט לא מספיק גדול.‬
‫מותק, אתה יודע שאין לי תלונות עליך.‬
‫התכוונתי לבית.‬
‫כן.‬
‫כן. הם יתחילו לקבל הצעות בשני.‬
‫את מעוניינת?‬
‫אתה אוהב אותי?‬
‫לא, סתם כיף לי שיש לי מישהי לישון איתה.‬
‫אני צמא. את רוצה מים?‬
‫יש לה מישהו אחר?‬
‫מה פתאום.‬
‫אז מה העניין?‬ ‫-לא יודע.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬
‫טוב…‬
‫היא חושבת שאני עסוק מדי‬ ‫בעניינים שלי, או משהו כזה.‬
‫אופניים יפים.‬ ‫-תמיד היית כזה.‬
‫המטפל הציע שנשתתף במרוץ ביחד.‬
‫אין לי מושג איך זה יעזור לנו.‬
‫נשמע לי כמו רעיון מצוין.‬ ‫תעשה ״תשע מינוס״ בשנה הבאה.‬
‫טוב לעשות דברים ביחד.‬
‫בדיוק. קראתי מחקר על זה.‬
‫אתם עושים צחוק? התאמנו לקראת זה.‬
‫נראה לך שעשיתי חמישה ילדים‬ ‫בלי להתפשר אף פעם?‬
‫להתפשר זה גרוע. אף אחד לא יוצא מרוצה.‬
‫זה בטח לא בא משומקום.‬
‫אני מסכים עם ינס.‬ ‫אתה אומר שהנישואים שלך תלויים בזה.‬
‫זה לא כמו לכרות יד.‬ ‫-יותר כמו לכרות את שתי הרגליים.‬
‫טוב, שנצא?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫היי, חמודה!‬ ‫-הלכת לשחות?‬
‫כן.‬
‫את רעבה?‬
‫מה אכלת בגן?‬
‫אכלנו מרק.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫הרכבת יוצאת…‬
‫תקשיב,‬
‫נראה לי שאסע לשבוע.‬
‫ככה יהיה לשנינו זמן לחשוב.‬
‫מה…‬
‫לאן תיסעי?‬
‫אנחנו לא יכולים…‬
‫אני לא יכולה ככה יותר.‬
‫אני חושב ש…‬
‫שכדאי שנעשה את זה ביחד.‬
‫מרוץ וטרונדן. את ואני.‬
‫המטפל הציע. הוא אמר שזה יעשה לנו טוב.‬
‫אבל…‬
‫זה לא כזה חשוב, המינוס תשע.‬
‫זה יהיה כיף. מין… הרפתקה.‬
‫נו, קלרה. לעזאזל…‬
‫בואי ניתן לזה צ׳אנס.‬
‫מה את אומרת?‬
‫הנה העוגה.‬
‫מרשים.‬ ‫-נכון?‬
‫כל הלילה אפיתי.‬ ‫-רואים.‬
‫תודה, חמודה!‬
‫שכחתי איך קוראים לך, סליחה.‬
‫סנה.‬ ‫-סנה, כן. יופי.‬
‫טוב,‬
‫אני רוצה…‬
‫חשבתי ש…‬
‫חבר׳ה, תקשיבו בבקשה.‬
‫כבר…‬
‫עברו כבר שלוש שנים מאז‬
‫שהצלחתי לתפוס את האישה המדהימה הזאת…‬
‫במעצר על שכרות.‬
‫עכשיו היא שותה משהו אחר.‬
‫למיטב ידיעתנו.‬
‫בדיוק.‬
‫אבל…‬
‫עם זאת, אני…‬
‫רציתי להגיד שאלה היו‬ ‫שלוש השנים הכי טובות של חיי.‬
‫אז, ליסה,‬
‫ביאטריס נילנדר,‬
‫האם…‬
‫תינשאי לי?‬
‫אוי…‬
‫אתה בסדר?‬
‫אלוהים… סליחה!‬
‫אני מקווה שזה מתאים.‬ ‫אם לא, קח לך משהו אחר.‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫תודה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ביי.‬
‫סליחה.‬
‫הייתה לי בחילה אחרי האימון.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן, מאה אחוז.‬
‫אבל…‬
‫לא קיבלתי תשובה.‬
‫לשאלה שלי.‬
‫את רוצה להתחתן איתי?‬
‫זה נשמע קצת מוזר‬ ‫כשאתה לבוש בחלוק של אחי.‬
‫כן…‬
‫תעמידי פנים שהוא לא שם.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬
‫את אומרת ״כן״?‬
‫כן.‬
‫כן. אוקיי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫וטרונדן?‬
‫בתנאי שתבטיח שתהיה הרפתקה כיפית.‬ ‫בלי דרישות.‬
‫ברור שיהיה כיף.‬
‫זה לא יהיה כמו רכיבה עם הקבוצה, אתה יודע.‬
‫אני יודע. אני מבין.‬
‫זה ממש משמח אותי. יש!‬
‫שמעתי ממואה.‬
‫הם יוצאים בשישי. אולי נבוא גם?‬
‫החבורה מפעם.‬
‫שלוש שנים לא שתיתי.‬
‫סליחה. לא התכוונתי ככה.‬
‫לא.‬ ‫-סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל אולי תוכלי לברר לגבי ההצעות.‬
‫בטח.‬
‫טוב. אני זז.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ספורטי ספייס!‬ ‫-היי.‬
‫בואי.‬
‫היי.‬ ‫-אלוהים, ליסה!‬
‫היי.‬ ‫-המון זמן עבר.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, ואת?‬
‫טוב.‬ ‫-אפשר עוד כוס?‬
‫קולה בשבילי. תודה.‬
‫ראית מי מנגן הערב?‬
‫לא.‬
‫מתפתה?‬
‫ממש לא.‬
‫הוא לא שכח אותך.‬
‫טוב… אני שכחתי אותו.‬
‫באמת?‬
‫את עדיין בעיר? מזמן לא ראיתי אותך.‬
‫אני עדיין כאן, אני פשוט לא יוצאת הרבה.‬
‫ליסה משתתפת במרוץ סביב אגם וטרן.‬
‫וקונה בית.‬
‫אם יהיה לנו כסף.‬
‫נותרתם רק אתם, ועוד זוג.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זה המרוץ סביב וטרן?‬
‫לא חשוב, בואו נעשה עוד סיבוב!‬
‫לחיים, בנות!‬
‫תודה. לחיים.‬
‫ממש לא.‬
‫לא?‬ ‫-אני יודעת…‬
‫אז… רגע.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫רק רציתי לעדכן שאאחר קצת.‬
‫אחזור הביתה מאוחר בלילה כנראה.‬
‫חסרים לנו אנשים.‬
‫תראה.‬
‫די, באמת?‬
‫נשמע שאתם נהנים.‬
‫לא, פשוט פרנז…‬
‫היא ראתה מישהו מתרוצץ בתחתונים.‬
‫את שם?‬ ‫-כן. ניפגש בבית.‬
‫כן. תגידי לי אם תצטרכי טרמפ הביתה.‬
‫לא, נראה לי שאחזור בקרוב.‬
‫אוקיי. נשיקות.‬ ‫-נשיקות.‬
‫ביי.‬
‫היי.‬
‫היי… טוב לראות אותך.‬
‫גם אותך.‬ ‫-את הולכת?‬
‫האמת שכן.‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬ ‫-בחייך, תישארי קצת.‬
‫לקצת.‬
‫זה יותר טעים.‬ ‫-יותר טעים ממה?‬
‫בירה!‬
‫שוט אחד לחטאים ישנים.‬
‫קחו לכם.‬
‫ליסה?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫להושיט ידיים.‬
‫תושיטו ידיים.‬
‫הראשון שעושה פרצוף חמוץ‬ ‫צריך לצאת למרוץ וטרונדן עם ליסה!‬
‫די! את משתתפת במרוץ וטרונדן?‬
‫כן, זו התוכנית.‬
‫מגניב. סקסי.‬
‫סקסי?‬ ‫-סקסי.‬
‫וטרן!‬
‫מוכנים? לחיים!‬
‫זה 310 ק״מ. אתה יודע את זה?‬
‫קאלה.‬
‫קאלה תרכב סביב וטרן…‬
‫זה לא היה בכוונה!‬
‫קאלה תרכב סביב וטרן!‬
‫אפשר לומר שהכול התחיל‬ ‫עם האופניים של סבא שלי.‬
‫הוא הסכים לתת לי אותם‬ ‫בתנאי שאשתתף במרוץ וטרונדן.‬
‫ומשם זה התגלגל.‬ ‫-סיפור מקסים.‬
‫58 פעמים זכיתי לרכוב‬ ‫מסביב לאגם וטרן היפהפה.‬
‫האזור כולו יפהפה.‬
‫310 ק״מ של שוודיה במיטבה.‬
‫אז מה הציפיות שלך לקראת המרוץ הבא?‬ ‫איזו תוצאה אתה מקווה להשיג?‬
‫לא אכפת לי מהתוצאה.‬ ‫אני עושה את זה בשביל הכיף.‬
‫זה מה שהממהרים שוכחים:‬
‫שחשוב ליהנות מזה.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי!‬
‫מה הכיף להתחרות אחד נגד השני? לא…‬
‫של מי זה?‬
‫שלך.‬
‫יש להם שלדת קרבון,‬
‫הילוכים חשמליים, מעצורי דיסק,‬
‫ועוד כל מיני.‬ ‫-כמה הם עלו?‬
‫50.‬
‫50 אלף?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צוחק.‬
‫עשו לי הנחה של 10,000‬ ‫בגלל שזה דגם משנה שעברה.‬
‫קניתי גם קסדה, נעליים ובגדי רכיבה.‬
‫הכול ברכב.‬ ‫-דניאל…‬
‫נצטרך גם לו״ז אימונים.‬
‫האיכות והכמות חשובות.‬
‫חכה שנייה.‬ ‫-כן?‬
‫דיברנו על זה.‬
‫כן, אבל ככה זה יהיה כיף.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אז נכין לו״ז אימונים.‬
‫אפשר לעשות את זה ביחד.‬
‫חכי שתי שניות, אביא את יתר הדברים מהאוטו.‬
‫היי.‬
‫קיבלת את ההודעה?‬ ‫-איזו הודעה?‬
‫אנחנו קונים את הבית.‬
‫מה? באמת?‬
‫כן! זה מדהים.‬
‫החתימה בחמישי. אנחנו קונים בית!‬
‫הלו?‬
‫אלוהים!‬ ‫-ליסה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-את שומעת אותי?‬
‫את בסדר?‬ ‫-הלו?‬
‫הברך ופרק כף היד נראים בסדר,‬
‫אבל יש לך שתי צלעות שבורות בצד ימין.‬
‫אבל מה זה אומר?‬ ‫-מותק…‬
‫היי.‬ ‫-היי. מה שלומך?‬
‫היי. פרנז.‬
‫היי.‬
‫יעברו 6-8 שבועות עד שזה יתאחה לגמרי.‬
‫בתנאי שתנוחי.‬
‫אבל אני משתתפת במרוץ. אני צריכה להתאמן.‬
‫אבל אני לא בטוח ש…‬
‫אני ממש לא ממליצה לך. הכי חשוב שתנוחי.‬
‫ראיתי שהמרוץ עובר בגרנה.‬
‫זאת עיירה ממש יפה.‬ ‫-תיצמדי אליי.‬
‫מה?‬ ‫-את צריכה להיצמד אליי.‬
‫אבל אני אתנגש בך.‬
‫לא. אם אני לפנייך, אני שובר את הרוח.‬
‫וגם דרך יו.‬
‫״איי לאב יו.״‬
‫יש עלייה קשה מאוד מיד אחרי יו.‬
‫אז תצטרכי להוסיף גם אימון כוח, נראה לי.‬
‫לא נתאמן ביחד?‬
‫כן, אבל תצטרכי להתאמן גם לבדך,‬ ‫כדי להדביק את הפער.‬
‫אנחנו לקראת עלייה.‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו לקראת עלייה.‬
‫תורידי הילוך ותעמדי על הפדלים.‬
‫לא…‬ ‫-תורידי הילוך ותעמדי על הפדלים.‬
‫לא!‬
‫את צריכה לעמוד. זה מוסיף כוח.‬
‫תפסיק!‬
‫כמוהו. רואה?‬ ‫יהיה לך קל יותר אם תשמעי בקולי.‬
‫לא, יהיה יותר קל אם תרכוב לבד.‬
‫קלרה, אני מנסה לעזור לך.‬
‫תעמדי ותדוושי.‬ ‫-אולי תפסיק להלחיץ אותי?‬
‫זה דווקא בכלל לא קצב מלחיץ.‬
‫היה הרבה יותר טוב לקראת הסוף, לא?‬
‫שמרנו על קצב לא רע כל הדרך.‬
‫אפשר לדחות לשנה הבאה.‬
‫ככה נוכל לעשות את זה ביחד.‬
‫דיברתי עם אימא.‬
‫אם…‬
‫כלומר, אם…‬
‫אנחנו רוצים להתחתן במחוז דלרנה,‬
‫אנחנו צריכים לקבוע מועד בכנסייה.‬
‫אוקיי.‬
‫חשבתי ש…‬
‫נוכל לנסוע לשם בסופ״ש של המרוץ,‬
‫ולעשות משהו כיפי במקום.‬
‫שם התחתנת בפעם שעברה?‬
‫לא.‬
‫לא, זה היה בסקונה.‬
‫למה התגרשתם?‬
‫בגלל שפגשת את קטרינה?‬
‫לא. אנחנו…‬
‫היינו צעירים נורא.‬
‫אבל…‬
‫פתחו שם גם ספא.‬
‫נוכל לעשות סופ״ש רומנטי, רק את ואני.‬
‫אוקיי.‬
‫מזל טוב.‬
‫מתרגשים?‬
‫כן, בטח.‬
‫שם.‬
‫זאת אימא שלי.‬
‫היא קצת…‬
‫אני צריך…‬ ‫-כן, בטח.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, קאלה ביקש את המספר שלך.‬
‫הוא נרשם למרוץ.‬
‫את צוחקת? מה…‬
‫הוא הפסיד בהתערבות.‬
‫הוא כזה מוזר.‬
‫את לא חייבת לשכב איתו.‬
‫יופי, בהתחשב בעובדה שאני מאורסת.‬
‫מה טוב בהתחשב בעובדה שאת מאורסת?‬
‫שאפשר להסב חדר אחד לחדר ילדים.‬
‫למקרה שהחסידה תבוא לבקר.‬
‫שלום!‬
‫היי, מותק.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫חשבתי שתהיי רעבה.‬
‫כן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫רוצה כוס יין?‬ ‫-בשמחה.‬
‫טוב.‬ ‫-איפה ורה?‬
‫היא ישנה.‬
‫הבנתי. מה נאכל?‬
‫זה מרק קר עם גבינת פטה,‬ ‫עם בצלצלים מוקפצים ביין אדום.‬
‫בבקשה.‬
‫וטרטר בשר ציד, צלוי קלות, עם חזרת.‬
‫נשמע פנטסטי.‬
‫ולקינוח…‬
‫בננה ספליט?‬
‫פונדנט שוקולד ברוטב פטל.‬
‫נסתפק בזה.‬
‫כל זה חלק מלו״ז האימונים המפורסם?‬
‫זה דווקא…‬
‫בשביל לבקש סליחה.‬
‫סליחה.‬
‫כן…‬
‫הבאת חמישה תיקים למחלקת היולדות.‬
‫חמישה!‬
‫בעצם נדמה לי שהבאתי שבעה.‬
‫ומנשא לתינוק.‬
‫מה היה בהם בכלל?‬
‫אני לא זוכר. חטיפי פרוטאין, ו…‬
‫נעלי ריצה.‬ ‫-כן, נעלי ריצה.‬
‫נעלי ריצה למחלקת יולדות?‬
‫זה מטורף לגמרי.‬
‫חשבתי שאם תישני…‬
‫תוכל לצאת לריצה?‬
‫לא היית מרגישה בחסרוני.‬
‫אומרים שבני הזוג עושים את זה ביחד…‬
‫אבל לא היית שמה לב.‬
‫ברור שהייתי שמה לב.‬
‫עזרת מאוד.‬
‫זוכרת את מוניטור הלב? חסר תועלת לגמרי.‬
‫שום פעילות לבבית.‬
‫והם אמרו ״זה בסדר,‬ ‫לפעמים החיבור לא עובד״.‬
‫אוקיי, אז…‬
‫נקווה שהיא עדיין בחיים.‬
‫זה הכול. יופי.‬
‫לא…‬
‫למה לא?‬ ‫-פשוט…‬
‫צריך לאכול כל עוד זה חם. זו כל הפואנטה.‬
‫אסור לי להחליט בעצמי מה אני רוצה לקינוח?‬
‫אפשר להתקדם צעד־צעד?‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫עזבי, בואי נשכח מ… סליחה.‬
‫עזבי. לא צריך… זה לא חשוב.‬
‫מה?‬ ‫-לא, אפשר…‬
‫לא, בוא נאכל עכשיו.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן, זה מצוין.‬
‫מותק…‬
‫היי, פרנז.‬
‫כן, אני בדיוק יוצא. תכף אגיע. כן.‬
‫להתראות.‬
‫היא נראית נחמדה.‬ ‫-פרנז?‬
‫כן. היא טובה, יציבה.‬
‫שאזמין לנו אוכל תאילנדי?‬
‫- אני על זה! הדי־ג׳יי האהוב עלייך! -‬
‫נשמע טוב.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני יוצא. נדבר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אתה מוכן לתת לי שנייה לענות?‬
‫יד שנייה, אבל יפים. לא?‬
‫זה בפרופיל שלך בטינדר?‬
‫האמת היא שפרשתי מהמרוץ.‬
‫מה? למה?‬
‫כי…‬
‫התנגשתי ברכב.‬
‫בגלל שחשבת עליי?‬
‫שברתי שתי צלעות, למען האמת.‬
‫חשבתי שנעשה שיעור ספינינג.‬
‫שמעת מה אמרתי?‬
‫שמעתי, אבל לא מדוושים עם הצלעות.‬
‫את תאהבי את שיעור הספינינג במכון שלי.‬
‫הרופאה אמרה לי לנוח.‬
‫אל תקשיבי לרופאים.‬
‫אז למי להקשיב? לך?‬
‫קודם הקשבת לי.‬
‫ומה קרה בסוף?‬
‫את לא יכולה לגרור אותי לזה ואז לפרוש.‬
‫לא גררתי אותך לשום דבר.‬
‫נכנסתי לזה. קניתי אופניים. את יודעת מה?‬
‫אשלח לך לינק לשיעור.‬
‫אוקיי, ביי. נשיקות.‬
‫חשבתי שאם ליסה לא תבוא,‬
‫נוכל לישון אצל אבא.‬
‫כן, בטח.‬
‫זה מקובל עלייך?‬
‫כן, בטח.‬
‫מה זאת אומרת? אני הצעתי את זה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫והוא יוכל גם לעשות בייביסיטר.‬
‫זה יפתור את הבעיה.‬ ‫-אין מצב.‬
‫למה לא?‬
‫הוא בן 85 והולך לסופר יחף.‬
‫זה קרה פעם אחת.‬ ‫הוא יוצא צבא, הוא יעמוד בזה.‬
‫אין מצב.‬
‫טוב. אוקיי.‬
‫שנבקר אצל סבא?‬
‫סבא.‬ ‫-כן.‬
‫ליסה!‬
‫היי.‬ ‫-את מתאמנת פה?‬
‫לא. טוב, כן. רק היום. היי.‬
‫היי. התאונה בטח הייתה מפחידה. מה שלומך?‬
‫לא, אני בסדר. אני מרגישה יותר טוב.‬
‫אלווירה אמרה לי שאתם קונים את הבית.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-כן.‬
‫חתונה, בית… וואו!‬
‫אל תשכחו לאמץ כלב.‬ ‫-לא…‬
‫ידעתי שאפשר לסמוך עלייך!‬ ‫-היי…‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫נפלרטט אחר כך. היי, קאלה.‬ ‫-היי, סזאר.‬
‫כן, סזאר הוא אקס שלי.‬
‫מגניב. ניפגש לבירה מתישהו.‬
‫כן, בטח.‬
‫בואי…‬ ‫-כן, בוא…‬
‫להתראות.‬
‫כן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני מרגישה כמו זקנה. לעזאזל…‬
‫זקנה בת 90 עם טחורים.‬
‫האסוציאציה הזאת לא מובנת לי בכלל.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫במה הוא עוסק, החבר שלך?‬
‫ארוס, למעשה.‬
‫חשבת שלא שמתי לב?‬
‫הוא שוטר.‬
‫ואתה? חופשי כמו ציפור?‬ ‫-לא.‬
‫האמת שיש לי חברה.‬
‫עוד לא התארסנו, אבל… כבר שמונה חודשים.‬
‫וואו. זה בטח שיא.‬
‫סוג של.‬
‫טוב, יש לי שאלה.‬
‫את לא חייבת לענות,‬
‫אבל אודה לך אם כן.‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫השתמשתם בציוד המשטרתי שלו בסקס?‬
‫הייתי מספרת לך?‬
‫נראה לי שלא.‬
‫לא מגלה.‬ ‫-השוקר החשמלי?‬
‫אפשר עוד אחת?‬
‫מתי החתונה?‬
‫מתישהו בסתיו.‬
‫יופי. ארשום ביומן.‬
‫״מתישהו בסתיו.״‬
‫אתה לא מוזמן.‬
‫נראה לך שאני צריך הזמנה?‬
‫לא. אתה נראה כמו אחד‬ ‫שאף פעם לא היה בחתונה.‬
‫אני מת על חתונות.‬ ‫-באמת?‬
‫של אחרים.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה. אפשר לקחת את זה?‬
‫לא, תשאיר את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אז נעשה את זה?‬
‫אם זה יכאב מדי, נוותר.‬
‫לא יודעת.‬ ‫-נו, ליסה.‬
‫אני נוסע לאיביזה עם קאסי,‬ ‫אז את חייבת לי תוכנית אימונים.‬
‫״קאסי״?‬
‫אוקיי. היא כוכבת פורנו?‬ ‫-לא יודע, אנחנו לא מדברים על עבודה.‬
‫גם לי יש קצת עבודה,‬ ‫אז אני לא יודע מתי אחזור.‬
‫כן, נשמע כמוך.‬
‫בואי.‬
‫זה גדול! זה יהיה מעולה.‬
‫חמודה, הגיע הזמן לכבות את זה.‬
‫מה דעתך על הטפט הזה?‬
‫יופי.‬
‫אבל…‬
‫חכי עם זה עד שתדעי בוודאות שזה קורה.‬
‫אבל קנינו את הבית.‬
‫אני פשוט לא רוצה שתתאכזבי.‬
‫המצב יכול להשתנות במהירות.‬
‫את מכירה את אימא.‬
‫מה זאת אומרת, ״מכירה את אימא״?‬ ‫למה אתה לא סומך עליה וזהו?‬
‫היא כבר לא עושה דברים משוגעים.‬
‫אוקיי.‬
‫לילה טוב.‬
‫החלטתי להשתתף במרוץ בכל זאת.‬
‫מה?‬
‫אני כבר לא ליסה של פעם.‬ ‫אני לא אוותר בלי מאבק.‬
‫אבל…‬
‫הרופאה אמרה לך חד־משמעית.‬
‫לא להתאמץ.‬
‫כן, ואני לא אתאמץ.‬
‫לא מדוושים עם הצלעות.‬
‫טוב.‬
‫ומה לגבי דלרנה?‬
‫נעשה את זה בהמשך.‬
‫טוב.‬
‫- ממש מתלהב! -‬
‫מה?‬
‫ליסה!‬
‫היי?‬
‫- חשוב לשתות נוזלים! -‬
‫- אימון טוב הבוקר -‬
‫- איך באימונים, חתיכה? -‬
‫- את כזאת לוהטת! -‬
‫- שנה טובה 2016 -‬
‫מה קורה?‬
‫קרה משהו?‬
‫את יוצאת לרכוב עם דניאל וקלרה, נכון?‬
‫כן.‬
‫רק איתם?‬
‫לא תבדקי ממי זה?‬
‫אולי זה…‬
‫קאלה?‬
‫ריגלת אחריי?‬
‫זאת הבעיה פה?‬ ‫-כן.‬
‫זאת הבעיה? לא שאת מפלרטטת עם האקס שלך?‬
‫הוא לא האקס שלי.‬
‫אז הוא יזיז מפעם או משהו כזה?‬
‫אני עוזרת לו להתאמן. מה הבעיה שלך?‬
‫עוזרת לו להתאמן?‬ ‫-כן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫איזה קטע, זה הוא.‬
‫״ניפגש על קו הזינוק, בייבי.‬
‫״יהיה אדיר לעשות את זה איתך.״‬
‫שלושה אמוג׳ים של נשיקה.‬
‫אין לך זכות.‬ ‫-אין לי זכות?‬
‫לא, אין לך זכות!‬
‫קודם פרשת מהמרוץ,‬ ‫ואז קבענו טיול לדלרנה,‬
‫ואז, פתאום, החלטת לחזור למרוץ.‬
‫לדברייך, מפני שאת לא רוצה‬ ‫לחזור להיות ליסה של פעם.‬
‫אבל אני חושב שכבר נפלת בפח הזה,‬
‫ואת כבר לא תצאי ממנו.‬
‫קנינו בית ביחד.‬
‫אנחנו מתחתנים. מה עוד אתה רוצה?‬
‫אני לא רוצה ממך כלום.‬
‫מצדי גם תחזרי לשתות.‬
‫תשתי ותזדייני.‬
‫תחזרי להיות השיכורה‬ ‫שהכרתי על הספסל בפארק לפני שלוש שנים.‬
‫בבקשה.‬
‫אליס תחזור מהלימודים ברכבת.‬ ‫נוכל לאסוף אותה במוטלה.‬
‫את קרובה מדי. את עוד לא במרוץ, מותק.‬
‫שמעת אותי?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫ניפגש עם הבייביסיטרית‬ ‫בתחנת הרכבת אחר הצהריים.‬
‫ואיך קוראים לה?‬
‫מוטלה.‬
‫אליס.‬ ‫-אליס במוטלה. כן.‬
‫רוצה קצת?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, בטח.‬
‫אבא שמח מאוד לשמוע שאת באה.‬
‫הוא שמח לשמוע.‬
‫יופי.‬
‫הוא לא בבית?‬ ‫-הוא בבית.‬
‫או שהוא מת.‬ ‫-די, נו.‬
‫הנה.‬ ‫-היי.‬
‫היי, גונאר.‬ ‫-טוב לראות אתכם.‬
‫היי, סבא.‬ ‫-שלום, חמודה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה בסדר. תיכנסו.‬ ‫-טוב.‬
‫יש לי קפה ועוגיות.‬ ‫-מושלם.‬
‫דניאל, תכניס את התיקים,‬ ‫וקלרה תעזור לי במטבח.‬
‫בטח.‬ ‫-רק אלווה אותה לשירותים.‬
‫ומה איתי?‬ ‫-מה?‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫את יכולה…‬
‫אולי תעזרי עם התיקים?‬
‫אני צריך לעשות את זה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫את לא קצת מקנאה? לרכוב עם החבורה.‬
‫מה שלומך בכלל? את נראית קצת שפופה.‬
‫אני ואנדרס נפרדנו.‬
‫את צוחקת?‬ ‫-לא.‬
‫למה?‬ ‫-לא יודעת. תשאל אותו.‬
‫רק עכשיו התארסתם וקניתם בית ביחד.‬
‫כן, אני יודעת. איזה בזבוז.‬
‫דניאל?‬ ‫-כן, זה אני.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא יודעת. רבנו.‬
‫קלרה?‬ ‫-זה לאשתי.‬
‫אם רבתם, תשלימו.‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫ליסה.‬ ‫-תודה. אני קונה חטיפים.‬
‫טוב.‬
‫הכול מוכן.‬
‫יופי. היא נרדמה.‬
‫אוי. לעזאזל.‬
‫זאת אליס.‬
‫היי, אליס. כבר הגעת?‬
‫מה? אני לא שומעת אותך.‬
‫אלוהים… זה נורא.‬
‫כן… לא, אני מבינה.‬
‫ברור שנסתדר.‬
‫כן.‬ ‫-מה?‬
‫ברור.‬
‫כן… שמרי על עצמך ונהיה בקשר.‬
‫טוב. חיבוק.‬
‫מישהו מת?‬
‫החברה שלה עזבה אותה.‬
‫טוב. אז מה?‬
‫אז היא לא תבוא.‬
‫היא לא תבוא?‬
‫לא. את צוחקת?‬
‫דניאל, מה בדיוק לא הבנת? זרקו אותה.‬
‫אוקיי. בסדר.‬
‫נצטרך לבטל את הכול.‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫אין מצב.‬ ‫-אז מה נעשה?‬
‫מי ישמור על ורה?‬
‫היא יכולה להיות עם אבא.‬
‫כבר דיברנו על זה.‬ ‫-הוא היה מפקד גדוד.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫לפני 30 שנה.‬
‫אוקיי. אני יודע שהוא מסוגל. הוא יסתדר.‬
‫טוב, תרכב אתה בעצמך, ואני אשמור עליה.‬
‫קלרה…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא, זה לא בסדר, קלרה. בחייך.‬
‫נוריד לה את כל הפרקים של ״פפה פיג״,‬
‫״לשבור את הקרח״, ״הפוני הקטן שלי״ וכל זה.‬
‫היא בכלל לא תשים לב שאנחנו לא שם.‬
‫הנה בירגר ״להבה״ לרסון.‬
‫אתה עומד להתחרות במרוץ בפעם ה־59…‬
‫וואו, זה הוא.‬
‫כל אחד צריך לעשות את זה לפחות פעם בחיים.‬
‫רכיבה מסביב לאגם וטרן…‬
‫שלום!‬ ‫-היי.‬
‫רכיבה מסביב לאגם וטרן היפה‬ ‫זה עושה טוב על הנשמה.‬
‫מחיאות כפיים לבירגר!‬
‫נראה טוב, דני!‬
‫תודה. גם אתה.‬
‫אתה מכיר אותו?‬ ‫-לא.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫קדימה.‬
‫קידם את.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫אתה צודק. הוא יסתדר.‬
‫זה רק ליום אחד.‬
‫אוקיי.‬
‫אלא אם כן התחרטת,‬
‫ואתה מעדיף לרכוב איתם.‬
‫לא, מה פתאום. אנחנו נעשה את זה.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫תזכור, זה היה רעיון שלך.‬
‫אני לא מכריחה אותך.‬
‫לא, זה היה רעיון של המטפל.‬ ‫אבל אני רוצה לרכוב איתך.‬
‫מאה אחוז.‬
‫אנחנו עושים את זה ביחד. נכון?‬
‫היי, קאלה.‬
‫אני לא יודעת אם ראית את ההודעה שלי,‬ ‫אבל תחזור אליי,‬
‫ונחליט איפה ומתי להיפגש.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז נלך?‬ ‫-כן.‬
‫אני חייבת לישון.‬ ‫-טוב.‬
‫אחותי צריכה לישון. בואי נלך.‬
‫כן.‬ ‫-אני אתקשר לזקן.‬
‫נתחיל בוותיקים שלנו,‬ ‫אלה שהשתתפו במרוץ 25 פעמים או יותר.‬
‫אני מקווה שעשיתם צרכים,‬
‫כי המרוץ מתחיל!‬
‫פנתר.‬
‫נמר.‬
‫פנתר.‬ ‫-זה נמר.‬
‫איפה ליסה?‬
‫היא הלכה לישון, אבא.‬
‫היא הייתה עייפה.‬ ‫-הנה.‬
‫מתי אתם מתחילים?‬
‫מחר בעשרה לשש בבוקר.‬
‫חלק מתחילים כבר היום, לא?‬
‫כן.‬ ‫-אופס, אביא כוס…‬
‫הנה.‬ ‫-יש אנשים שמתחילים במהלך הלילה.‬
‫אלה מים?‬
‫לא, זה תה.‬
‫חשבתי שאמרת…‬
‫הוא אמר שהם מתחילים במהלך הלילה.‬ ‫הוא לא אמר ״מים״.‬
‫אה, הבנתי.‬
‫המהירים ביותר מתחילים מחר בצהריים.‬
‫הייתי אמור להיות אחד מהם.‬
‫גונאר, הבייביסיטרית שלנו ביטלה.‬
‫כן?‬ ‫-כן, לצערי.‬
‫אתה יכול אולי לשמור על ורה מחר,‬ ‫בזמן שנשתתף במרוץ?‬
‫בטח.‬
‫אתה יכול?‬ ‫-כן.‬
‫יופי, תודה.‬
‫אז נבלה מחר את כל היום ביחד.‬
‫נוריד לאייפד את כל הסרטים‬ ‫והסדרות שהיא הכי אוהבת.‬
‫בדיוק. ודניאל ישים לך שעון מעורר בטלפון‬
‫שיעזור לך להזכיר לה ללכת לשירותים וכל זה.‬
‫היא אוכלת בשבע, בצהריים, בשלוש ובחמש.‬
‫וגם חטיפים פה ושם, אם צריך.‬
‫ובמקרר יהיו מנות מוכנות עם השעות וכל זה.‬
‫יכולת להיות יופי של חייל, דניאל.‬
‫תודה.‬
‫- אנדרס -‬
‫- ליסה -‬
‫את יודעת את מי את מזכירה לי‬ ‫כשאת מתגנבת ככה בלילה?‬
‫את לא רוצה לגמור כמו אימא.‬
‫אימא הייתה מדוכאת.‬
‫כן.‬
‫גם זה.‬
‫יש קרקרים.‬
‫וקניתי לך ריבת תות.‬
‫את אוהבת את זה, לא?‬
‫בואי נראה…‬
‫תתקשר אליה ותדבר איתה.‬
‫אמרתי דברים שאין מהם דרך חזרה.‬
‫כמו מה?‬
‫שהיא שיכורה מספסל בפארק,‬ ‫ושתלך לעזאזל. דברים כאלה.‬
‫כשהאקס שלי ואני‬ ‫שלחנו אחד את השנייה לעזאזל,‬
‫רק רציתי שהוא יחזור ויילחם על מה שהיה לנו.‬
‫והוא חזר?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אבל… אוקיי.‬
‫אתה אוהב אותה?‬
‫כן.‬
‫אני מניח שכן.‬
‫אז יש רק אפשרות אחת.‬
‫מה?‬
‫ניסע לשם.‬
‫״ניסע לשם״…‬
‫בחיים צריך לבחור את הדברים‬ ‫ששווה להילחם עליהם.‬
‫האהבה היא ללא ספק אחת מהם.‬
‫מה את עושה?‬
‫משבצת אותנו כתגבורת במרוץ וטרונדן.‬
‫לא נראה לי שזה עובד ככה.‬
‫מישהו בטח נאלץ לבטל.‬
‫קבוצה מס׳ 1,503 יוצאת לדרך.‬
‫בהצלחה!‬
‫את מסוגלת.‬
‫מה? מה יש?‬
‫כלום.‬ ‫-לא…‬
‫אני סתם מסתכל על אשתי היפה.‬
‫לבושה בלייקרה עם שחר, מוכנה להרפתקה.‬
‫אני מחרמנת אותך?‬ ‫-האמת שכן.‬
‫סליחה.‬
‫היי.‬ ‫-אפשר לתת חיבוק?‬
‫כן. ניסיתי להשיג אותך. מה…‬
‫לא רציתי להעיר אותך.‬
‫וגם פספסתי את הטיסה. אבל הגעתי.‬
‫טוב. זה אחי, דניאל, וזאת אשתו, קלרה.‬
‫היי. תביא חיבוק.‬
‫אחרי 320 ק״מ, אולי נשנא אחד את השני.‬
‫היי, קלרה.‬ ‫-קאלה…‬
‫אז את מתחילה עכשיו?‬
‫אני רוכב איתה.‬
‫יופי.‬ ‫-אז…‬
‫קבוצה מס׳ 1,504 עומדת לצאת לדרך.‬
‫לעזאזל, בקבוק המים!‬ ‫תחזיק לי את האופניים רגע.‬
‫וגם את זה. תודה, אחי.‬
‫לעזאזל…‬
‫ברצינות. ״קאלה קוקאין״.‬ ‫-תפסיק.‬
‫זאת הסיבה שנפרדת מאנדרס?‬
‫כי שוב התפרפרת עם הליצן הזה?‬
‫נפרדת מאנדרס?‬ ‫-אולי תצלמי ודי?‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה לאלווירה.‬
‫רואים את האופניים?‬ ‫-זה נכון?‬
‫את צריכה…‬
‫עשר שניות לזינוק.‬
‫הוא יחזור?‬
‫הנה. מים, קסדה…‬ ‫-יופי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-קדימה!‬
‫בהחלט.‬
‫אלוהים…‬
‫קדימה!‬
‫תעמוד בקצב.‬
‫אלוהים…‬
‫אתה בן 12?‬
‫די, תפסיק!‬
‫תרגיע, שלא תיפול שוב!‬
‫נראה לי שאבא שלך מדבר אלייך.‬
‫מה את עושה?‬
‫סליחה, אני…‬
‫רק רציתי ליהנות קצת.‬ ‫-גם אני.‬
‫ידיים על הכידון בבקשה.‬
‫נאכל בקרוב?‬
‫נאכל ביונשופינג.‬
‫עד אז, חטיפי פרוטאין.‬
‫טוב. ניפגש ביונשופינג.‬
‫לעזאזל. אידיוט.‬
‫אפרופו ״בן 12״…‬ ‫-כן.‬
‫הוא אקס שלך מפעם, נכון?‬
‫לא, סתם ידיד.‬
‫אוקיי.‬
‫אז מה קורה, ליסה?‬
‫תשאלי את אנדרס, אני לא יודעת.‬
‫את יודעת שלא תמצאי מישהו יותר טוב ממנו.‬
‫מאנדרס, הכוונה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני מבטיחה לך שהיא יושבת איפשהו,‬ ‫בצד הדרך, ובוכה.‬
‫״מה עשיתי?״‬
‫״אנדרס, תחזור. סליחה.״‬
‫קשה לי להאמין.‬
‫במובן מסוים, אני מבינה אותה.‬
‫כן? למה?‬
‫לפעמים יש הרגשה‬ ‫שהמצב טוב מכדי להיות אמיתי.‬
‫את יכולה לרדוף אחרי משהו חיים שלמים,‬
‫ואז, כשאת מוצאת את זה,‬
‫האם את מוכנה?‬
‫האם את מרגישה שזה מגיע לך? באמת?‬
‫נראה שהיא נמצאת בסביבה.‬
‫מושלם. תדריך אותי.‬
‫יש לך חטיף פרוטאין?‬
‫אידיוט.‬
‫הבטן שלי מקרקרת.‬
‫היי!‬
‫אתה מעכב אותנו?‬ ‫-מה? לא, אני תכף מסיים.‬
‫רוצה לשחות קצת?‬
‫כן, לא תזיק לי הפסקה.‬
‫מה פתאום לשחות באמצע מרוץ?‬
‫למה לא?‬ ‫-זה לא טיול הבראה.‬
‫אלוהים…‬
‫את באה?‬
‫נו… חמש דקות, דניאל.‬
‫מה? לא, סיימתי פה. בואו נמשיך.‬
‫אוף, הצלעות…‬
‫בואי.‬ ‫-נו, אפשר לחשוב.‬
‫טבילה קצרה. זה יהיה מרענן.‬
‫אם ככה, אני ארכב איתם.‬
‫תעשי מה שאת רוצה. לכי ליריד…‬
‫או שתרכבי איתי, כמו שאמרנו.‬
‫המים נעימים?‬
‫לא. טוב. בהחלט.‬
‫נעשה מה שהחלטת.‬
‫זה יהיה טוב. וכיפי!‬
‫ונחמד, כמו שהבטחת.‬
‫אלוהים…‬
‫אתה בא?‬ ‫-אלוהים…‬
‫כן…‬
‫זה נהדר!‬
‫בואי.‬
‫תיכנסי.‬
‫היי, הבגדים שלנו.‬
‫מה?‬ ‫-הבגדים שלנו!‬
‫לא, הוא רואה אותם.‬ ‫-הלו!‬
‫הלו!‬ ‫-אבל…‬
‫הלו!‬ ‫-היי!‬
‫פאק!‬
‫הגענו לגרנה,‬
‫אם תרצי אפשר לעצור, לעשות סיבוב…‬
‫מה?‬ ‫-התקדמנו בקצב די טוב.‬
‫כן.‬ ‫-רוצה?‬
‫כן, אשמח.‬ ‫-טוב.‬
‫נחנה פה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫כן.‬ ‫-נראה שאת חזקה.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫עובדים זמניים ארורים…‬
‫היי.‬
‫זה מה שאת זוממת?‬
‫משהו כזה.‬
‫היי! תעצרו!‬
‫עצרו!‬
‫היי!‬ ‫-לעזאזל, הוא מהיר.‬
‫הלו!‬
‫מניאקים!‬
‫נחזיר לך אותם, אני מבטיח!‬ ‫-תעצרו, לעזאזל1‬
‫עצרו!‬
‫מגניב ממש.‬
‫מותק, נקנה כזה לוורה?‬
‫אויש…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אלוהים!‬
‫אתה בסדר?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, נראה לי.‬
‫אני ארים.‬ ‫-סליחה שאני צוחקת.‬
‫נראית כזה מצחיק!‬ ‫-כן…‬
‫זה עליי.‬ ‫-אין דבר, קורה.‬
‫הטלפון מצלצל.‬
‫טוב?‬ ‫-אני אביא מטאטא.‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫הלו?‬ ‫-אני שומע אותך, אבא.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אנחנו נוסעים לטיוודן.‬
‫מה?‬ ‫-אי אפשר להישאר בבית כל היום.‬
‫לא, הייתם אמורים לראות דברים באייפד.‬
‫זה היה הרעיון.‬
‫יופי.‬
‫תעבור שם?‬ ‫-אבא, תקשיב לי.‬
‫אתם לא נוסעים לשומקום.‬ ‫-לא.‬
‫ניפגש בקרוב. תרכבו בזהירות.‬
‫לא, אתם לא נוסעים לשומקום. תישארו בבית.‬
‫לעזאזל…‬ ‫-מה?‬
‫הם נוסעים לטיוודן.‬
‫טיוודן?‬
‫כן.‬ ‫-למה?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-מה נסגר, דניאל?‬
‫זאת לא אשמתי!‬ ‫-תתקשר בחזרה!‬
‫זה מה שאני עושה.‬ ‫-יופי.‬
‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫יופי. חזית את זה, נהדר.‬ ‫-בדיוק. כן.‬
‫הוא לא עונה.‬
‫יש לו מושב בטיחות בכלל?‬
‫ברור שאין לו מושב בטיחות.‬
‫גם טיקטוק אין לו.‬
‫הוא בן 800.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל הנעליים האלה!‬
‫תודה רבה. סליחה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לטיוודן!‬
‫אבל רגע… טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫בסדר. אף אחד לא ראה.‬
‫סליחה על הכול!‬
‫וזה הזמן של הקבוצות,‬
‫הצוותים שמקווים להשלים את המרוץ‬
‫תוך פחות משבע, שמונה, או תשע שעות.‬
‫בהצלחה לכולם!‬
‫גונאר?‬
‫היי.‬
‫-המון זמן עבר.‬
‫כן, מזמן לא התראינו.‬
‫הנכדה שלך איתך?‬
‫כן. זאת ורה.‬
‫היי, ורה.‬
‫אתה יודע מה ראיתי אתמול?‬
‫לא.‬
‫אוכמניות.‬
‫מוקדם מאוד לעונה.‬
‫כן…‬
‫אני מחכה שהפטריות יצמחו.‬
‫בוא נצא ליער בקרוב, אתה ואני.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫כן, אני אשמח.‬
‫תמיד כיף יותר ביחד.‬
‫נכון.‬
‫טוב, אני צריך לנסוע.‬
‫אבל ניפגש בקרוב.‬ ‫-להתראות.‬
‫להתראות.‬
‫ורה?‬
‫לעזאזל.‬
‫ורה?‬
‫ראית את ורה?‬
‫היא נסעה עם אבא שלה.‬
‫מה?‬ ‫-היא נסעה עם אבא שלה.‬
‫שם.‬ ‫-עצור!‬
‫עצור, אמרתי!‬
‫אני רוצה גם.‬
‫יש לי גלידה.‬
‫מותק, לא כל כך מהר.‬
‫את תתישי את עצמך.‬
‫ימינה!‬ ‫-ימינה!‬
‫תיצמדי ימינה.‬
‫סליחה.‬
‫כן. סליחה.‬
‫יש לי התכווצות.‬
‫חייבים להמשיך.‬ ‫-לא, אי אפשר.‬
‫אי אפשר לרכוב עם התכווצות.‬ ‫-לא…‬
‫יש פה אוהל עיסוי. זה מושלם.‬
‫זה כואב נורא.‬ ‫-אני יודע. נטפל בזה.‬
‫אני בפאניקה!‬ ‫-בלי פאניקה.‬
‫אלוהים…‬ ‫-כן.‬
‫אתה חושב שקרה לה משהו?‬
‫ברור שלא קרה לה משהו.‬
‫תתקשר אליו שוב.‬
‫כבר כמעט הגענו.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר, אתקשר אליו.‬ ‫-תודה.‬
‫האבא הזקן של בעלי שמר על הבת שלנו.‬
‫זה היה אלתור של הרגע האחרון.‬
‫מישהי שאני מכירה‬ ‫נתנה למכרה לשמור על הבת שלה.‬
‫והיא החליטה ללכת לשחות.‬
‫הבנתי.‬
‫אין תשובה.‬
‫הבעיה הייתה שהילדה לא ידעה לשחות.‬
‫אז זה לא היה הרעיון הכי טוב.‬ ‫-אז מה קרה?‬
‫היא טבעה, כמובן.‬
‫המצחיק הוא שלחברה שלי‬ ‫הייתה אותה התחושה שיש לך עכשיו.‬
‫הייתה לה תחושה שמשהו קרה.‬
‫חייבים לסמוך על האינטואיציה.‬
‫תודה. הספיק לי.‬
‫אין טעם לדאוג.‬
‫מה זאת אומרת, ״אין טעם״?‬ ‫-אין סיבה לחשוב שקרה משהו.‬
‫הסיבה לדאגה היא‬ ‫שלא יודעים אם קרה משהו.‬
‫הכי גרוע לא לדעת.‬
‫תודה שהעכרת את האווירה, באמת.‬
‫יש בזה קצת חול, ועדיין…‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫באמת? זה טעים.‬
‫אחי!‬
‫מה לעזאזל קרה?‬
‫הלכתם לשוק פשפשים?‬
‫תפסיק.‬
‫אני הולך לעשות עיסוי. קח.‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-אוכמניות!‬
‫מתוקות ממש.‬
‫בגללו זרקת את אנדרס?‬
‫אנדרס זרק אותי, שכחת?‬
‫מה קורה? ליסה הבליינית מתקמבקת?‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬ ‫-דניאל!‬
‫היי!‬
‫את תמיד עושה את זה.‬
‫כל פעם שקורה משהו טוב,‬ ‫את חייבת להרוס אותו.‬
‫דניאל!‬ ‫-חכי!‬
‫תתבגרי כבר.‬
‫תחליטי מה חשוב ותילחמי על זה.‬
‫ואתה?‬ ‫-אני נלחם עד הסוף.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אני רואה.‬ ‫-צריך לזוז!‬
‫אני בא.‬
‫חבל שאת תפוסה.‬
‫תפסיק.‬
‫מה?‬
‫יש לך חברה.‬
‫זה נגמר. אני רווק.‬
‫חבל.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בואי נראה.‬
‫אני שוכב פה לידך,‬
‫מקבל עיסוי…‬
‫זה הכי טוב שיש.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫באמת.‬
‫קח.‬
‫תודה.‬
‫אני חושבת שכדאי שתתקשר אליה.‬
‫לא. בחיים לא.‬
‫אבל… אנדרס, היא לא בסדר.‬
‫היא לא פועלת בהיגיון.‬
‫זרקת את הטבעת.‬ ‫-כן.‬
‫היא חושבת שזרקת גם אותה.‬ ‫-לא…‬
‫תתקשר אליה עכשיו. קדימה.‬
‫להתקשר אליה?‬ ‫-כן. עכשיו.‬
‫תתקשר.‬
‫טוב.‬
‫אני לא הראשון פה. איחס.‬
‫גם אין נייר!‬
‫ליסה, אנחנו… צריכים לדבר.‬
‫בטח שנדבר, אדוני השוטר.‬
‫אפשר לדבר עם ליסה?‬
‫היא בשירותים.‬
‫אוקיי.‬
‫גועל נפש.‬
‫החבר שלך התקשר.‬ ‫-מה?‬
‫וענית?‬
‫אין לו חוש הומור.‬
‫בואי.‬ ‫-ברצינות…‬
‫לא. פעם אחרונה שאני שומע בקולך.‬
‫פעם אחרונה.‬
‫ליסה! מה את אומרת?‬
‫הגיע הזמן?‬ ‫-כן.‬
‫תבורכו.‬
‫הללויה. ברוכים הבאים לטיוודן.‬
‫הם בטח פה בסביבה.‬ ‫-כן.‬
‫הללויה!‬
‫אלוהים מחזק אתכם במסעכם.‬ ‫-לא.‬
‫הללויה.‬ ‫-הללויה.‬
‫זאת טיוודן.‬
‫איפה הם?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אולי הקדמנו אותם.‬ ‫-אני לא רואה אותם.‬
‫אבל…‬ ‫-אתקשר אליו.‬
‫לעזאזל.‬
‫ברוכים הבאים לטיוודן.‬
‫הוא איננו.‬
‫מה?‬ ‫-הטלפון. הוא כנראה נפל לי.‬
‫אלוהים.‬
‫כן.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אני כמעט בלי סוללה.‬
‫הגיוני. כל הזמן צילמת סרטונים.‬
‫מה לעזאזל עשיתי איתו?‬
‫זה מתיש.‬
‫היי, קלרה.‬
‫היי, גונאר! תודה לאל שענית.‬
‫היינו מודאגים. הכול בסדר?‬
‫כן, המצב בשליטה.‬ ‫-יופי.‬
‫אנחנו בטיוודן ואנחנו לא רואים אתכם.‬
‫איפה אתם?‬
‫פספסנו את טיוודן בגלל עומס האופניים.‬
‫חשבתי שאולי הכי כדאי שניפגש בקו הסיום…‬
‫זהו. מת.‬
‫הלו?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מתקשר למשטרה.‬ ‫-לא, אל תתקשר למשטרה.‬
‫סליחה, חשבתי שאתה מישהו אחר.‬
‫זקן מטומטם!‬ ‫-סליחה.‬
‫את בסדר?‬
‫לעזאזל!‬ ‫-מה קורה?‬
‫הוא לא ציפה לעומס רוכבי האופניים, משום מה.‬
‫הם יחכו לנו בקו הסיום.‬
‫יופי. בואי נתקדם.‬
‫אני חייבת לאכול לפני שנמשיך.‬
‫טוב.‬ ‫-יש אוכל בהמשך?‬
‫קחי חטיף.‬
‫אני לא רוצה עוד מזון חלל משונה.‬
‫אני צריכה אוכל אמיתי!‬
‫טוב. בסדר.‬
‫תסתפקי בארוחת של שלוש מנות?‬
‫פאק!‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫הייתי צריכה להקשיב לרופאה.‬
‫תראי.‬
‫יש שם מסיבה או משהו.‬
‫בואי נלך!‬
‫יהיה להם משהו נגד כאבים.‬
‫בואי, רק לקצת.‬
‫ממה את מפחדת?‬
‫בואי!‬
‫מדהים!‬
‫בואי.‬
‫אנחנו פשוט שונים מדי.‬
‫אני…‬
‫לא רציתי לראות את זה.‬
‫קיבלנו דיווחים על מסיבת טבע‬ ‫לא חוקית באזור יו,‬
‫צפונית לנורסיון. יש ניידת באזור?‬
‫שניסע לשם?‬
‫כן.‬
‫7940, אנחנו בדרך.‬
‫הצוואר שלי!‬
‫התחת שלי! אני מרגישה שאני בוערת.‬
‫נו, קלרה. תילחמי.‬
‫כל כך נמאס לי מזה.‬
‫רק עוד 80 ק״מ. קדימה!‬
‫״רק עוד 80 ק״מ״?‬ ‫-זה אפשרי!‬
‫נו כבר!‬
‫אל תצעק עליי!‬
‫טוב?‬ ‫-את לא צריכה לעצור כדי לשתות מים.‬
‫בבקשה, אפשר…‬ ‫-אולי תשתוק?‬
‫מותר לי לעשות משהו בדרך שלי לפעמים?‬
‫תסתמי את ותדוושי!‬
‫זה היה רעיון שלך, לא שלי!‬
‫לא, זה היה רעיון של המטפל האידיוט!‬
‫אולי היינו צריכים לקנות בית.‬ ‫זה היה יותר כיף.‬
‫לקנות ולשפץ חורבה בכפר? מצחיק מאוד.‬
‫סליחה, כמה טיפשי מצדי.‬
‫במצב כזה היינו צריכים לדבר.‬
‫בוא לא נעשה את זה.‬
‫אתה יודע מה אתה צריך לעשות?‬ ‫-לא.‬
‫לך תטפס על הר.‬
‫ואז תתקשר אליי כשתרד ממנו. או שלא.‬
‫תגידי לי על איזה הר לטפס.‬
‫העיקר שלא תהיי שם איתי.‬ ‫-בסדר. יופי.‬
‫בסדר, אתה לא חייב.‬ ‫-יופי, תודה.‬
‫איזו הקלה לא להיאלץ לדבר עם מישהו‬
‫שהוא פשוט מת מבפנים.‬
‫תירגעי, קלרה.‬
‫אתה…‬
‫אתה יודע מתי אני הכי מתגעגעת אליך, דניאל?‬
‫אתה יודע?‬ ‫-לא. ספרי לי.‬
‫כשאתה בבית.‬
‫הקרבתי את המרוץ הזה למענך.‬
‫למעננו.‬ ‫-ככה אתה מרגיש?‬
‫שהקרבת את המרוץ?‬
‫למען השם, זה מטורף…‬
‫דניאל, אתה יודע איך אתה נשמע?‬
‫כל מה שלא סובב סביבך, וסביב הצרכים שלך,‬
‫הוא הקרבה בעולם שלך.‬
‫את יודעת, את צודקת.‬
‫ברור שאנחנו צריכים להתגרש.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זה הדבר הכי טוב שאמרת.‬
‫זה הדבר הכי טוב ששמעתי ממך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-טוב. אז סע!‬
‫כרגיל, פשוט תסתלק!‬ ‫-אני נוסע!‬
‫יהיה נחמד לא לקום מאוכזבת מחר בבוקר!‬
‫זה הזוג ה־29 שמתגרש היום.‬
‫אתה חושב שזה מס׳ 30, מתקרב?‬
‫אני לא יכולה יותר!‬
‫עוד קצת.‬
‫קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫שלום.‬
‫ראית פה אולי ילדה קטנה,‬ ‫בלונדינית, לבדה?‬
‫לא. בת כמה היא?‬ ‫-בת שלוש.‬
‫היא אבדה לי פה.‬ ‫-אוי לא. כמה זמן עבר מאז?‬
‫עבר כמה זמן. אולי שעה.‬
‫הודעת למשטרה?‬ ‫-לא.‬
‫אעזור לך.‬
‫שלום. מדבר האגה מצוות וטרונדן.‬
‫אל תגלי לחבר שלך.‬
‫לא, אני בסדר, תודה.‬
‫בטוחה?‬
‫כן, תודה.‬
‫ממריאים!‬
‫ליסה!‬
‫ליסה.‬
‫היי.‬
‫-מה את עושה פה?‬
‫אנחנו… השתתפנו במרוץ וטרונדן.‬
‫אני לא יכולה בגלל הטחורים שלי.‬
‫זה פפה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה דעתך?‬
‫יפה מאוד. מגניב.‬
‫חמוד, לא?‬ ‫-בואי נעשה משהו קטן.‬
‫לא, לא בשבילי.‬
‫אני יודע!‬ ‫אפשר אחד עם שלושה ארנבונים?‬
‫כמו שלישייה, רק עם ארנבים.‬
‫למה הפרצוף החמוץ?‬
‫את לא מוותרת, נכון?‬
‫קו הסיום לא רחוק.‬
‫ככה אומרים.‬
‫לא משנה איך את מרגישה עכשיו.‬ ‫מחר בבוקר תרגישי הרבה יותר טוב.‬
‫זו הדרך תמיד.‬ ‫-כן.‬
‫קחי את זה.‬
‫זה יעודד אותך.‬
‫אני זוכר את כל השירים בכל מקרה.‬
‫תשאירי את זה על הספסל ואאסוף את זה בהמשך.‬
‫״כן, צריך לחיות את החיים‬
‫״אחד בשביל השני‬
‫״להפיק את המרב ממה שיש לנו…״‬
‫- אלווירה -‬
‫היי, מותק.‬
‫בחרתי את הטפט.‬
‫את תאהבי אותו.‬
‫המוזיקה רועשת.‬
‫יש פה פסטיבל. תקשיבי…‬
‫אני לא יכולה להמשיך במרוץ, כי…‬
‫כואב לי נורא. אני חייבת להפסיק.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אני…‬
‫אני פשוט לא יכולה להמשיך לרכוב.‬
‫אני גאה בך בכל מקרה.‬
‫את האימא הכי טובה בעולם.‬
‫אל תשכחי את זה.‬
‫אתקשר אלייך בהמשך, טוב?‬
‫טוב. אוהבת אותך.‬
‫גם אני אותך.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫השאלה היא מה את עושה.‬
‫ראיתי אתכם.‬
‫מה?‬ ‫-כששחיתם.‬
‫גם אני ראיתי אתכם.‬
‫עקבתי אחרייך באפליקציה של המרוץ.‬ ‫-כל הדרך מסטוקהולם.‬
‫תקשיב, לא קרה כלום, אנדרס.‬
‫אין לו משמעות בשבילי.‬ ‫-יש לי עבודה. תעשי עליה חיפוש.‬
‫אנדרס!‬ ‫-היי.‬
‫שימי את האופניים בצד בבקשה.‬
‫כן.‬
‫יש עלייך משהו חד?‬
‫לא.‬ ‫-לקחת משהו?‬
‫לא.‬
‫אופניים מתקרבים! תיצמדו ימינה!‬
‫יופי, דניאל!‬ ‫-דניאל!‬
‫יופי, דני.‬
‫Win IT שם!‬
‫Win IT!‬
‫למלא בקבוקים.‬
‫90 שניות!‬
‫מהר.‬ ‫-שימו לב לשעון.‬
‫דני, איך הולך?‬
‫בסדר.‬
‫לא היית עם קלרה?‬
‫היא…‬
‫היא פרשה.‬
‫לא, ראינו אותה קודם, מדוושת בטירוף.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא, זה…‬
‫זה התפקשש.‬
‫זה היה הפרויקט המשותף שלכם.‬
‫מתברר שהיא שונאת אותי,‬ ‫אז אין פרויקט משותף.‬
‫היא לא שונאת אותך.‬ ‫היא רוכבת 320 ק״מ בשבילך.‬
‫עשר שניות!‬
‫מוכנים?‬
‫אל תפשל, דני.‬
‫לא. לא אפשל.‬
‫קדימה!‬
‫הפסקה קצרה. 90 שניות.‬ ‫שימו לב לשעון.‬
‫קדימה!‬
‫קלרה.‬
‫תעצרי… אולי תעצרי?‬
‫קלרה.‬
‫את רוצה לעצור?‬ ‫-מה? לא.‬
‫אפשר לעצור, לא אכפת לי.‬ ‫-לא.‬
‫אם את רוצה.‬
‫אני לא רוצה…‬
‫אני לא רוצה שנתגרש. אני רוצה…‬
‫שנילחם ביחד, את ואני.‬
‫גם כשהחיים הם עלייה קשה,‬ ‫אנחנו מסוגלים ביחד. את יודעת?‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה לבד.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫לא, אני…‬
‫בוא נמשיך.‬
‫אני רוצה שנמשיך.‬ ‫-כן? את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫בוא נמשיך.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נרכב ביחד.‬ ‫-אני רוצה להגיע לסוף איתך.‬
‫טוב.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫טוב, בואי נמשיך לפני שנחטוף התכווצויות.‬
‫אז מה? נשמע קצת מוזיקה?‬
‫שעתיים נסיעה לסטוקהולם.‬
‫יש למישהו פלייליסט טוב?‬
‫אבל איפה היא הייתה?‬
‫משפחה מצאה אותה בגן המשחקים‬ ‫מאחורי תחנת הדלק.‬
‫הנה היא.‬
‫ורה!‬
‫סבא!‬
‫ורה הקטנה… את לא יכולה לברוח ככה!‬
‫הנה צוות Win IT מסטוקהולם,‬
‫עם תוצאה של 8 שעות, 54 דקות ושבע שניות.‬
‫מותק!‬
‫כל הכבוד!‬
‫בראבו!‬
‫לא, מותק! זהירות!‬
‫כל הכבוד!‬
‫וואו.‬ ‫-בשבילך.‬
‫תודה! בירה.‬
‫היי.‬
‫יופי!‬
‫אני לא מרגישה כלום. אני פשוט ממשיכה.‬
‫זה טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫אנדרס.‬
‫אני לא יודעת למה‬ ‫אני דופקת כל דבר טוב, אבל…‬
‫כזאת אני.‬
‫בעצם אני כן יודעת למה.‬
‫פחדתי נורא שתעזוב אותי.‬
‫אז עשית את זה במקום?‬
‫אני יודעת.‬
‫זה כזה מטומטם.‬
‫נכון.‬
‫אני מבינה אם אתה לא רוצה לסלוח לי.‬
‫אבל אתה ואלווירה…‬ ‫אתם הדבר הכי טוב שקרה לי.‬
‫אני מוכנה לעשות הכול כדי לתקן את זה.‬
‫אני מוכנה לעשות כל דבר.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני רוצה שתכיר חברה שלי.‬
‫היא מהממת. רווקה.‬
‫אפס דרמה.‬
‫אנדרס!‬
‫איך אני יכול לסמוך עלייך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫שכבת איתו?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אנדרס. בחיי.‬
‫שתית?‬ ‫-לא. אף טיפה.‬
‫היה לי קשה להאמין שאחד כמוך‬
‫יכול לאהוב אותי כמו שאני אוהבת אותך.‬
‫רדפתי אחרייך בכל וטרן.‬
‫יש לזה סיבה.‬
‫את לא מבינה את זה?‬
‫אני לא שיכורה על ספסל בפארק.‬
‫אני יודע.‬
‫אני מצטער. אני יודע.‬
‫לא הייתי צריך ללחוץ עלייך, עם הבית ו…‬
‫החתונה המזורגגת.‬
‫סליחה.‬
‫אני רואה אותו. הנה הוא.‬
‫בירגר ״להבה״ לרסון בישורת האחרונה.‬
‫בתוצאה של 24 שעות, 12 דקות ו־18 שניות.‬
‫כל הכבוד!‬
‫נעבור לאן־קריסטין על קו הסיום.‬
‫הנה הוא!‬
‫מזל טוב, בירגר!‬
‫מה שלומך? אתה מרגיש טוב?‬
‫אני תמיד מרגיש טוב.‬
‫יש משהו מסוים שתיקח איתך מהיום?‬
‫טוב…‬
‫אפשר לומר שהחיים הם כמו המרוץ הזה.‬
‫לפעמים זה קשה.‬
‫לפעמים נופלים לתעלה, או תועים בדרך.‬
‫אבל חשוב לחזור לאוכף ולהמשיך לדווש.‬
‫עד מהרה תמצאו את הדרך.‬
‫קצת חזקים יותר, קצת נבונים יותר,‬
‫עם שפשופים בברכיים, אבל…‬
‫טוב, אפשר לחיות עם זה.‬
‫זה עובר.‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה.‬
‫הנה!‬
‫היי! תראו מי פה!‬ ‫-חמודה!‬
‫היי!‬
‫היה בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫יופי.‬ ‫-שום בעיה.‬
‫הנה, קלרה. שום בעיות.‬
‫מה זה?‬
‫סתם, משהו קטן.‬ ‫-לפתוח את זה?‬
‫כן.‬
‫אתה צוחק!‬
‫קנית את הבית?‬
‫חשבתי שזה מה שרצית.‬ ‫-אבל…‬
‫ספונטני מאוד יחסית לדניאל נילנדר,‬ ‫אני מוכרחה לומר.‬
‫חשבתי שאולי את, או אנחנו,‬
‫צריכים איזו חורבה לשפץ.‬
‫קרש אחר קרש, מסמר אחר מסמר.‬
‫לחיי…‬
‫וטוב שזה קרוב לווטרן כל כך.‬
‫נוכל להתאמן למשחה ונסברו.‬ ‫-בחיים לא.‬
‫למה?‬
‫אתה נמושה!‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני צריך הפסקה.‬
‫תראי!‬
‫מותק.‬
‫מי זאת?‬
‫לא יודע. נראית כמו כומרה.‬
‫מה קורה?‬
‫אולי זה לא בדלרנה, עם 200 אורחים,‬
‫אבל אתה ואני פה.‬
‫זאת הכומרה שלך? הזמנת לנו כומרה?‬
‫טוב.‬
‫מה דעתך?‬
‫כבר הצעתי נישואים.‬ ‫אני לא יכול לסגת עכשיו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-כריסטינה.‬
‫אני אנדרס.‬ ‫-היי.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. אפשר להפריע לכם רגע?‬
‫תתקרבו קצת בבקשה.‬
‫בואו.‬
‫חוגגים יקרים,‬
‫אולי אתם תוהים,‬ ‫״מאיפה צצה הכומרה הזאת.״‬
‫כן, תהיתי לגבי זה.‬ ‫-קצת.‬
‫אנחנו רוצים להפריע לרגע‬ ‫ולערוך טקס נישואים קצר‬
‫לליסה ואנדרס.‬
‫בואו נעשה את זה לפי הסדר הנכון.‬
‫לא… באמת?‬
‫בסדר.‬ ‫-מוכנים?‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו מוכנים.‬
‫חתן וכלה יקרים,‬
‫התכנסנו כאן, אל מול אלוהים,‬ ‫כדי לחתן את ליסה ואנדרס.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬