Dobré ráno.
DAI – STUDENT ŠUN – UMĚLEC
Dobré ráno.
To je příjemný zvuk.
„Dnes bude vedoucím směny Usak.“
Jasně.
Usaku!
„Vyber si prosím, s kým bys chtěl pracovat.“
Rozkaz.
Počkat.
Někteří tu dneska nejsou.
TE-HON, ALAN A KAZUTO JSOU PRYČ
Tak jo.
- Buď mým parťákem. - Jasně.
S radostí.
Tušil jsem, že jako vedoucího směny vyberou mě.
Byl jsem rozhodnutý,
že až přijde řada na mě, vezmu si do týmu Kazuta.
PRVNÍ VEČER
Na první pohled jsem věděl, že je to můj typ.
Líbí se mi jeho vzhled i povaha. Navíc působí docela tajuplně.
To mě na něm nejspíš přitahuje.
Už jsem se popravdě zabouchl.
KVŮLI PRÁCI SE S KAZUTEM ALE DLOUHO NEVIDĚLI
BOHUŽEL S NÍM NEMOHL PRACOVAT ANI DNES
Takže Usak chce Kazuta.
To slyšíme poprvé.
Jenom se pořádně sbližte.
BOYFRIEND
BREWTIFUL U KÁVA S SEBOU
- Dobrý den. - Dobrý den.
Vítejte u nás.
- Můžu dostat tři sušenky? - Tři?
- Promiňte, že jste museli čekat. - Děkujeme za trpělivost.
V tom kelímku s elkem je latte.
Děkujeme moc.
Opatrně, je to horké.
V pořádku?
DNEŠNÍ TRŽBA 8 200 JENŮ
Tak jak se ti s náma bydlí?
Bydlí?
No, snažím se být sám sebou, ale…
No?
Pořád jsem se úplně neaklimatizoval.
Ještě ses neuvolnil?
- Všichni jsme přece jenom trochu jiní. - To je pravda.
Takže se musím přizpůsobit, abych zapadl, jestli mě chápeš…
Jasně, rozumím.
- Proto se snažím nedělat určité věci. - Aha.
Normálně nejsem…
takový chladný borec, jakého hraju na jevišti.
- Ne v soukromí. - Všiml jsem si, že jsi úplně jiný.
Jako v reálu?
- Jo. - Popravdě…
jsem úplně obyčejný
a docela plachý člověk.
Ty že jsi plachý?
Já si to o sobě myslím. Prostě úplně normální chlap.
Nikdy jsem se nenaučil pustit si někoho k tělu.
Nemám s tím zkušenosti.
Během svého pobytu tady bych se chtěl naučit být upřímný
a otevřeně mluvit o svých pocitech.
Bojí se, aby ho někdo neranil.
Dobré ráno.
Tak jo.
TE-HON NÁVRHÁŘ Z KOREJE
ALAN BRAZILEC, V IT FIRMĚ
Dobré ráno.
Hele…
DAI (23) A ŠUN (23)
Co to? Vůbec se s ním nebaví.
- Proč je tak odtažitý? - Jo, co se stalo?
Už si toho všiml i Dai.
Šun je fakt nějaký divný.
Je těžké, když s váma nemluví,
protože víte, že se něco stalo.
A to mlčení může být fakt zdrcující.
Jo, to je strašné!
Jsou to muka!
Když někdo začne poslouchat tvoje srdce, normálně reaguješ jinak.
Buď ho odstrčíš…
- Nebo obejmeš. - Přesně.
Tohle je ale jasné…
Odmítnutí.
Ležel tam jako mrtvola.
KAZUTO SE PO PĚTI DNECH VRÁTIL
- Dobré ráno. - Je zpátky!
Báli jsme se, že už se nevrátíš.
Vítej zpátky.
- Těší mě. - Nápodobně.
No jo.
- Alan. - Rád tě poznávám.
Nápodobně. Na tohle jsem se těšil.
To není dobrý. Ten mi sedí ze všech nejvíc.
Vzhledem, vystupováním, prostě vším.
Chci za něj děkovat Bohu.
- Heleme se. - Paráda!
Je fakt populární.
To teda.
Ty jo, ty jsi ale obr!
- V pohodě? Jak se daří? - Dobře.
Moc rád tě poznávám.
Teda…
„Dnes bude vedoucím směny Alan.“
- V kavárně? - Jo.
Skvělý!
- Co to je? - Cože?
„Ať se přihlásí ti, kdo by s ním chtěli pracovat.“
Cože?
„Pokud bude kandidátů víc, Alan si musí vybrat.“
- Dobrovolníci? - To tu ještě nebylo.
Tak co, už jste rozhodnutí?
Tak jo.
Můžeme.
- Zvedneme ruce? - Alan to odpočítá.
Jasně. Tak jo.
Raz, dva, tři, teď!
Ty jo!
Cože? Tak teda ty.
To bylo rychlé.
Buď mým parťákem.
S radostí.
Co budeme dělat my?
Tak jo.
Bavte se.
Určitě budeme.
Vy jste Horan?
- Alan. - Aha.
Prý že Horan.
- Cože? To jsem já. - Spletla si vás.
Táta je napůl Ital a napůl Brazilec.
Aha.
- A máma je Brazilka s japonskými kořeny. - Chápu.
Narodil jsem se a vyrůstal v Brazílii, ale mám předky i tady.
Začínám si vás plést s mámou.
Hele, když všichni ostatní vaří,
nechceš si dát na chvilku oraz?
Oraz?
Máš nějaké koníčky?
Koníčky? No…
- Strašně rád se koupu. - Ve veřejných lázních?
Třeba. Taky mám rád klasické a japonské sauny.
Když mám volno, skoro vždycky si do nějaké zajdu.
- Fakt? - Jo.
A vydržíš v sauně dlouho?
Někdy ani ne.
Aha.
No tak, Usaku, musíš být zajímavější.
Začal u koníčků a pak chtěl vědět, jak dlouho vydrží v sauně.
Je roztomilý.
V sauně se člověk většinou zdrží.
Máš něco, co nesnášíš?
Nesnáším?
Teď už ne.
V dětství jsem byl ale vybíravý.
Takže jsi z toho vyrostl?
Jo.
Přemýšlel jsem, jestli se aspoň trochu baví,
nebo je znuděný k smrti.
Celou dobu jsem se bál, že ze mě vyzařuje negativní energie.
Ne všichni jsou mistři konverzace.
Hlavně mu řekni, co cítíš.
Na jevišti z něho sálá taková ta mužná agresivita,
ale ve skutečnosti je to tichý, klidný člověk.
Připadalo mi to fajn.
Možná to bude znít troufale, ale beru to jako plus.
Usak je na úplně jiné úrovni.
Nejspíš bych na něj vůbec neměl myslet.
Určitě pro něj nejsem dost dobrý.
Pro Kazuta je Usak prakticky Bůh, ale když si s ním povídal,
připadal mu docela roztomilý
a považuje to za plus.
- Je to hezký kontrast. - V jeho očích.
- A Alan chce taky Kazuta. - Přesně.
Určitě to bude ještě divoké.
- Kazuto je magnet na chlapy. - A z dobrého důvodu.
Působí jako vyrovnaný člověk.
- A umí vařit. - To taky!
Asi je fajn, že ho moc nevidí.
Jo. O to větší mají radost, když se zase objeví.
Přivítali ho potleskem.
- „Vítej zpátky!“ - Přesně.
Láska je jako fermentované potraviny. Jde o to, jak dlouho ji necháte kvasit.
To bylo hluboké.
Hele.
Jak si to zalívání užívá.
To je boží.
Je fakt rozkošný.
On nezalívá kytky, ale hraje si.
Hlavně že dostanou vodu.
Pozor, teď!
To bylo boží.
Kdo vyhrál?
Rád bych s váma vyřešil jeden problém.
Když to zjednoduším, musíme vyžít z 6000 jenů na den.
A Usak si kupuje kuřecí řízky na ten svůj šejk.
Nejvíc problémů způsobuje to blbé kuře.
Aneb kauza Kuřecí řízky…
Odkládáme mu na ně 1000 jenů denně, aby se jich nemusel vzdát.
Když jsme ale byli dneska nakoupit…
- Hele, tady mají přímo dvě kila. - Ale za 1560 jenů.
To je furt levné.
Není. Rozhodli jsme, že se musíš vlézt do tisíce.
Stejně to maso ale nechal v košíku, i když stálo 1600.
Celkem jsme utratili 7000, že?
Jo, něco přes 7000.
Přes 7000? Aha.
Stálo mě odvahu na to vůbec upozornit, a on mě úplně ignoroval.
Popravdě mi to docela vadí.
Takže bych rád slyšel i názory ostatních.
Co na to můžu říct?
Vážně mě to moc mrzí.
Měl jsem tě poslechnout a držet se rozpočtu.
Už nějakou dobu
jsem asi kupoval dražší kuře,
než jsem měl povolené, a nikdo nic neříkal.
Tak jsem si to vyložil tak, že je to v pohodě,
a prostě jsem ho
vždycky koupil.
Takže tak.
Vážně potřebuješ sníst dvě kila kuřecího denně?
My se tu tomu smějeme, ale pro ně je to vážná věc.
No, Usak ho jí tolik kvůli práci.
Je pro něj důležité.
- Tak já ho uberu. - Cože?
Toho masa.
Možná to bude znít troufale, ale taky bych měl jeden návrh.
Nemohli bychom přidat víc kuřecího…
…do našich normálních jídel?
Jo…
- Takže bychom všichni jedli kuřecí? - A pak…
bych ze zbytku teda mohl udělat smoothie.
Víte?
Tohle je jenom můj názor,
ale věřím, že se kvůli práci potřebuje udržet v kondici.
Proto ho musí sníst tolik.
Když prodáme jedno latte, vyděláme si 500 jenů.
A když k tomu připočítáme jednu překapávanou kávu…
Přece mu snad můžeme pomoct udržet si práci, na který mu záleží.
Co navrhuješ?
Jestli ty řízky můžeme zaplatit z našich tržeb,
bylo by fajn, kdybychom se ho pokusili podpořit.
Tak jo.
- Za mě je to dobrý nápad. - To je ideální řešení.
Já jsem pro.
Aspoň mě to motivuje, abych se snažil prodat co nejvíc kávy.
Jestli všichni souhlasí, nemám s tím problém.
Pokusím se vymyslet nějaká levná jídla, abychom ušetřili.
- Kazuto… - To je miláček.
- Mě by si získal. - Já už ho miluju.
Tak jako všichni ostatní.
Fakt se ti omlouvám, Daii.
- To nemusíš. - Nepřemýšlel jsem.
S tím si fakt nedělej starosti.
Děkuju, že jsi na ten problém upozornil.
Nemáš zač.
Jsem rád, že to nakonec iritovalo jenom mě.
Vážně jsem nad tím vůbec nepřemýšlel, víš?
V pohodě.
Začínám si říkat, jestli tu mám vůbec co dělat.
Jenom všem přidělávám problémy.
To není pravda.
Šlo jenom o to kuřecí, ne o tebe.
„Dnes bude vedoucím směny Usak.“
„Ať se přihlásí ti, kteří by s ním chtěli pracovat.“
Tak já to odpočítám.
Tři, dva, jedna…
Nula.
Nikdo? Uf, někdo jo.
Kazuto nezvedl ruku,
takže o mě asi nemá zájem.
Nejspíš si ani nechce popovídat.
Přišlo mi, že ho vůbec nezajímám.
Bylo mi z toho smutno.
Tak jo.
- Buď mým parťákem. - S radostí.
Hurá!
- Tamhle? - Jo.
- Musí pořádně zabrat. - Přesně.
Jdeme na to?
Jo.
Super.
Ty kráso.
To jsou davy!
Proboha…
To je lidí!
Snažte se!
Já vás vyfotím.
Nechcete na té fotce být všichni?
Tři, dva, jedna…
Tak jo.
Je to proti světlu.
Jestli máte rádi kávu nebo džus, tamhle je prodáváme.
Tady!
- Zdravím. - Máte kávu?
Samozřejmě.
Nejrychlejší je malá s ledem.
- Tak teda malou s ledem. - S ledem?
- Prosím. - Díky.
Děkujeme.
Paráda.
DNEŠNÍ TRŽBA 6100 JENŮ
- Cože? - Jak to?
Asi jim nestačily ruce.
Dneska jsi mi v tom autě připadal nějaký smutný.
Vypadalo to, že nad něčím dumáš.
Pořád mám pocit, že do Green Roomu moc nezapadám.
Fakt na mě působíš jako člověk, kterýmu strašně záleží na tom,
co si o něm ostatní myslí.
Než něco řekneš, vždycky zvážíš,
jaký dopad budou mít tvoje slova na lidi kolem tebe.
Opravdu doufám,
že si uvědomíš, jak laskavý jsi člověk.
A říkají to všichni. Podle kluků máš šarm.
Ale stejně…
pokud se nezměním já sám,
nezmění se ani svět kolem mě.
Rozhodně jsi mě ale inspiroval.
Díky.
Nemáš zač. To já děkuju tobě.
Alan je fakt skvělý.
Je super, jak dokáže ostatní povzbudit.
- Je boží. - Přesně.
Když vidím, jak jim naslouchá a pomáhá, chci si z něj vzít příklad.
Máme se od něj co učit.
I když řešili ty řízky…
Alan měl pravdu, že mu na ně můžou vydělat.
Je to praktický a hodný člověk.
Bylo to od něj moc hezké.
A Dai sebral odvahu, aby to s nimi probral.
To je taky důležité.
Máš pravdu.
Zajímalo by mě, co se honí hlavou Kazutovi.
- Že jo? - Ani nezvedl ruku.
Přesně.
Vůbec netuším, co si o ostatních myslí.
Působí vážně tajuplně.
Má svůj drink.
- Kuřecí. - To je dobře.
Jsi v pohodě?
Šune…
Šune!
Co je?
Máme kuře…
Na tvůj šejk?
Ty ho budeš dělat dneska?
Chutná ti?
Jo.
Moc se nestresuj.
Něco nakreslím.
Já fakt nevím…
Zatraceně.
Vážně Šuna…
vůbec nechápu.
Dneska mě bezdůvodně absolutně ignoroval.
Zatímco já…
bych s ním rád trávil víc času o samotě.
Otevřeně mu dávám najevo, jak se cítím,
ale vůbec netuším, co si o tom myslí on.
Už mě to docela unavuje.
Šunovi se nelíbí, když ho někdo uhání.
Jo, ale taky přece řekl,
že chce, aby mu Dai dal najevo, jak moc ho má rád.
- To je pravda. - Že jo?
Ve skutečnosti si protiřečí,
ale v jeho hlavě mu to nejspíš dává perfektní smysl.
Aha.
- My se v tom ale nevyznáme. - To ne.
Vážně mu nerozumím.
Jiní by se tomu snažili přijít na kloub,
ale Dai je docela lehkomyslný požitkář,
takže se na to možná nakonec vykašle.
S tím se nedá nic dělat.
Bylo by fajn, kdyby se to s ním Dai pokusil probrat.
Chtěla bych, aby jim to zase klapalo.
Přesně.
„Dneska bude vedoucím směny Kazuto.“
- Koho si vybere? - Tak pojď.
- Hele… - Kdo to bude?
„Ať zvednou ruce ti, kdo by s ním chtěli dneska pracovat.“
Můžu to odstartovat?
Pozor, teď!
Ty jo, tolik rukou. To mám radost.
No teda.
Co si teď počnu?
Kdopak to bude?
- Cože? - Šun?
Tohle bude naše první společná směna.
- Buď mým parťákem. - Jasně.
Snad si to spolu užijete.
Určitě.
Vás jsem z toho vynechal, abyste neměli dvě směny po sobě.
Myslíš mě a Usaka?
- Je hodný. - Jo.
- Vy byste to zvládli. - Jo.
Zvládli, ale je to od něj hezké.
Jsi moc hodný.
Zaskočilo mě, že jsi zvedl ruku.
Byl jsem z toho v šoku.
A je mi to vůči Daiovi dost blbé.
No jo.
Dai se vlastně nehlásil.
Jak to mezi váma vypadá?
Nic mezi náma není.
Nic?
No, něco asi jo. Byli jsme spolu na rande.
A vypadá to slibně?
- Ani ne. - Mně se zdálo, že vám to klape.
A že se k sobě hodíte.
- Fakt si to myslíš? - Jo.
Vážně?
Já teda ne.
Cože?
A to mě znervózňuje.
Přitahuje mě,
ale je to strašně energický člověk.
A já jsem spíš takový tichý.
To je pravda.
Občas na něj…
prostě nemám nervy.
Chápu.
Takže jde o jeho povahu.
Pokud nás zase budou posílat na rande,
koho si vybereš?
Já vlastně nevím.
Ne?
Ty jo, to je tak příjemné.
- Víš, jak jsi byl s Šunem na rande? - No?
- Můžu mít otázku? - Jasně.
Není problém.
Doposud jsem byl jenom s lidma,
na kterých bylo hned poznat, jak se cítí.
- Takže Šun je příjemná změna? - Hlavně je matoucí.
- Jsi zmatený? - Jo.
- Je to pro tebe nová zkušenost? - Přesně. Často mu vůbec nerozumím.
Vy jste kamarádi?
- Sourozenci. - Vážně?
Ty jo. Tak to spolu máte krásný vztah.
Jo.
Jedno malé ledové latte.
Prosím. A ještě jedno.
- Díky. - Prosím.
- Děkujeme. - Mějte se.
- Nashle. - Ať se daří.
Děkujeme.
- Těch je. - Super!
Je to velká rodina.
To teda.
Ti byli boží.
Jo.
Pořád musím myslet na Šuna a Kazuta.
- Máš o někoho z nich zájem? - Jo.
Tak se nám svěř.
Jen do toho.
Mně se líbí Kazuto.
Jasně.
Zatím teda můžu říct jen, že mě přitahuje.
Když jsem zjistil, že má Alan taky zájem o Kazuta,
dostal jsem docela strach.
Rozhodně je s ním větší zábava než se mnou.
To neříkej!
To není pravda.
On to může vidět úplně jinak.
Popravdě jsem s ním ani mockrát nemluvil.
Je pro mě těžké
najít si vhodnou příležitost.
DNEŠNÍ TRŽBA 11 000 JENŮ
Mimochodem…
Snažili jsme se s klukama uhádnout, o koho máš zájem.
Já si myslel, že o Usaka.
Včera jsi ale nezvedl ruku.
Já vím.
No, o někoho bych zájem měl.
Fakt?
- Zní, jako by… - Kdo je to?
- Šun? - Je to Šun?
- Jdeme vařit večeři? - Jasně.
Pojďme na to.
Cože?
- Co je? - Co se stalo?
Děje se něco?
Netuším.
- Hele, v sauně se svítí. - Jo.
Ahoj, kamarádi.
Vítejte zpátky.
Ahoj!
- Tak jsme doma. - Vítejte.
Ahoj.
- Ahoj, Alane. Můžeš jít ven? - Dobře.
- Cože? - Co to dělá?
Kazuto je…
Co se stalo?
Počkejte na nás, jo?
Jasně.
Pracující ještě nedopracovali.
To je moje?
Dej to tamhle.
Usak je teď určitě nervózní, co se děje.
Tak jo.
- Promiň, že tě tahám ven. - V pohodě.
Ty jo, úplně mi buší srdce.
- Proč? - Vydrž.
BRZO BUDEME ZPÁTKY. MŮŽU SI S TEBOU PROMLUVIT O SAMOTĚ?
Cože?
Co to má znamenat?
Tohle je fakt napínavé!
- Vypadá to slibně, že jo? - Jo!
Už se nemůžu dočkat, co z toho vyleze!
Chtěl jsem si k sobě vzít tebe, ale to bys měl…
dvě směny po sobě.
A chtěl jsem pracovat i s Šunem.
Ale příště…
bych rád zkusil dělat s tebou,
jestli nebudeš proti.
Fakt jsi mi…
- Takže tak. - …udělal radost.
Cítím to…
totiž stejně, takže…
A teď vím, že v tom nejsem sám.
Docela se mi… Teda vážně se mi ulevilo.
Aha.
Podívej se na ně.
Co to? Kazuto a Alan si povídají?
O samotě!
Můžu tě obejmout? Dělám to rád a uklidňuje mě to.
Jo?
Fakt ti moc děkuju.
Kazuto a Alan si povídají.
Tak to je super.
Kdo dřív přijde, ten dřív mele.
To je pravda.
- Přesně tak. - Jo.
Kdo dřív přijde, ten dřív mele.
- Tak jsem zpátky. - Vítej.
Je tam zima?
Jo.
- Musím si odskočit. - Jasně.
- Vítej zpátky. - Díky.
- To je kosa. - Asi mrzneš, co?
- Mně to nevadí, ale… - Mně taky ne.
Co se děje?
No…
Já…
- Chtěl jsem ti něco říct. - Aha.
Ze všech lidí v tomhle domě…
Jak bych to řekl?
se mi nejvíc…
líbíš ty.
Cože?
Je to tak.
Určitě kecáš.
Nekecám.
- O tomhle bych nelhal. - Vážně?
Jo.
Jsem fakt v šoku.
Říkal jsem si to hned první den,
když jsem dorazil.
Na první pohled.
- Ty jsi měl ale hned druhý den práci. - Já vím.
A pak jsem musel pracovat já.
- Míjeli jsme se. - Jo.
Takže jsem neměl moc možností dát se s tebou do řeči.
Ale osobně bych se s tebou moc rád…
sblížil.
Teď se mi úplně zasekl mozek.
Tím fakt nemyslím,
že mi musíš okamžitě odpovědět.
Jenom jsem ti…
chtěl říct, jak se momentálně cítím.
Pokud ale v budoucnu… Víš, jak jsme si měli vybrat, s kým chceme na rande?
Jestli to zopakujou,
napíšu, že bych chtěl jít…
s tebou, Kazuto.
- To je všechno. - Ty jo.
Domluvil jsem.
Fakt jsi mi udělal radost.
Nemůžu tomu uvěřit.
Jasně, že mě tím potěšil,
ale teď na to budu furt myslet, takže si říkám,
jak to ovlivní moje pocity.
Určitě bych ho ale taky rád poznal blíž.
Ty jo!
- To byl zvrat! - Co se to tam děje?
Fakt se to tam pořádně rozjelo.
Alan se bude muset snažit.
- Že jo? - Jo.
Všimla jsem si, že se všichni k Usakovi chovají strašně zdvořile.
Přesně. Tím si ho ale…
- Drží od těla. - Je to bariéra.
Dělají to z úcty k němu, ale…
Kazuto a Alan se k sobě chovají přátelsky.
Usakovi se ale všichni pomalu klaní.
Akorát Alan bere Usaka jako kámoše.
Dokonce mu radil, ale teď jsou z nich rivalové.
Přesně tak.
To je drama!
No jo.
Už je to tak.
Jsou to kámoši, ale zároveň soupeři.
Měli jste čas si popovídat?
Jo, po cestě.
Probrali jste toho hodně?
Prý se do někoho zakoukal.
- Kdo? - Kazuto.
To jsem neřekl.
- Ale jo. - To není pravda.
Jak zrudnul!
Ty jsi ale zrádce.
Neudržíš tajemství.
To není dobrý!
Dělám si srandu.
- Fakt? - Jo?
- Nic takového jsem neřekl. - Neřekl.
Člověk se stejně nezamiluje hned.
Nikdy jsem nezažil lásku na první pohled.
Kdykoliv někdo z kámošů zničehonic prohlásí, že se zamiloval,
zůstává mi rozum stát.
Když jsem ale viděl Kazuta, něco jsem pocítil.
Fakt jsem žasl.
Úplně mi tehdy poskočilo srdce.
To se mi asi ještě nikdy nestalo.
- Řekl to přede všema. - Jo.
Ten je odvážný.
- A odradí tím možné soupeře. - Jo.
Taky si myslím.
No, teď se cítím o hodně líp.
Nerad v sobě tyhlety věci dusím.
- Tak co? Byl jsi asertivní? - Jo.
- Vyznal jsem se Kazutovi. - Cože? Kdy? Před večeří?
Jo.
Co jsi mu řekl?
Že se mi líbí
od první chvíle…
co jsem ho uviděl.
A že pokud nás budou chtít poslat na další rande,
napíšu na papírek jeho jméno.
To jsi mu fakt řekl?
- Jo. - Před jídlem.
Tak to ti na to stačila chvilka.
Já teda žasnu.
Brzo budeme potřebovat diagram.
- To teda. - Nakreslíme ho?
Ještě nějaké máme.
- Fakt začal. - Jsou to jen domněnky.
To tam napíšu.
Musím si odskočit.
Co je?
Počkat.
Děje se něco?
- Já se asi taky zakoukal do Kazuta. - Cože?
Kecáš.
Takže ho zaujal někdo jiný?
Pořád jsem do Šuna nebyl doopravdy zamilovaný.
Pozoroval jsem, jak se to vyvíjí mezi ním a Daiem,
a když jsem si zkusil představit ve vztahu nás dva,
uvědomil jsem si, že bych se Šunem nemohl chodit.
Když se Alan přede všema vyznal Kazutovi,
říkal jsem si, že nechci, aby mi ho sebral.
Dost mě ta myšlenka zaskočila.
A tak mi došlo, že mám největší zájem o něj.
A potom…
- Slyšel jsi Usaka. - Jo.
- Oba už udělali první krok. - Jo.
Snad zítra nebudou další rande.
Jo, to bys měl fakt blbý.
Jsem zvědavý, co se zítra…
bude dít.
Asi dobrý…
Potom vám to ukážu.
KAZUTO, MŮŽEŠ ZA MNOU NA TERASU?
Chudák Kazuto.
JASNĚ
Nebude vědět, kam dřív.
Ahoj, Rjóto.
Díky, že jsi přišel.
Je zima, co?
- Já vím. Promiň. - To nic.
Jenom jsem ti chtěl říct,
co k tobě cítím.
Fakt…
tě mám moc rád.
Začíná se to blížit lásce.
Přitahuješ mě čím dál tím víc.
Proto bych s tebou chtěl…
trávit víc času.
- Vážně? - Jo.
Připadáš mi fakt rozkošný.
A dneska jsem si uvědomil, že k tobě cítím něco víc.
Takže tak.
To jako fakt?
Toho si vážím. Určitě to chtělo odvahu.
Hodně odvahy.
Ale zaskočil jsi mě. Ani mě nenapadlo, že bys ke mně mohl něco cítit.
Nedával jsem to najevo.
Chápu.
Ty jo.
Jsem v šoku.
Ale fakt.
Strašně…
Chtěl bych tě vzít na rande. Myslím to vážně.
Takže tak.
Děkuju, že jsi ke mně byl tak upřímný.
V pohodě.
Krásně nám září měsíc.
Díky, Rjóto.
Nápodobně.
- Tak zase zítra. - Jo.
- Dobrou. - A díky.
Takže teď se Rjóta musí o Kazuta porvat s Alanem a Usakem.
To jsou silní soupeři.
- To teda. - Jo.
Líbilo se mi, že každý z nich mluvil o svých pocitech úplně jinak.
To je podle mě dobře.
Máš pravdu.
Rjóta normálně není tak přímočarý.
Není.
Tohle je na mě moc.
Nejvíc se mi líbíš ty.
Když jsem ale viděl Kazuta, něco jsem pocítil.
Mám tě moc rád.
Na tohle fakt nemám.
Kazuto je teď v těžké situaci.
To teda.
- Já to přečtu. - Do toho.
„Dobré ráno.“
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
„Dneska budeme mít volno.“
Náš příjem…
- „Teď…“ - Přes noc?
- Cože? - Pardon.
Cože?
„Půjdete na rande a zůstanete spolu přes noc.“
- Přes noc? - Cože?
Rande s přespáním? To tu ještě nebylo.
Ty kráso…
- Ty jo… - Tím mě zaskočili.
„Napište na kus papíru, s kým byste chtěli jít.
Na rande se dostanou pouze ti, jejichž city jsou opětovány.“
Kazuto teď bude mít těžké rozhodování.
Co si jen počne?
Koho si vybere?
Šun podle mě pořád napíše Daie.
- Souhlasím. - Jo.
Fakt bych si chtěl zajít na rande.
- Jo? - Jo.
To je šílený.
- Že jo? - Jo.
Takové drama.
Přesně.
Vy už všichni víte, koho si vyberete?
- Tak co? - Jo.
Aha…
- Co to? - Musí se sbalit.
- No jo, je to i s přespáním. - To je fakt.
Víte, že spolu strávíte dost času.
A navíc s někým, koho máte fakt rádi.
Vím, že jsme ještě nikam nevyjeli, ale určitě už v duchu slavíte, že jo?
- Když to klapne… - Bude to bomba.
Pokud se dneska dostanu na rande
a budu se moct až do noci v klidu bavit s člověkem,
se kterým chci být,
rád bych s ním sdílel různé věci.
Chtěl bych ho poznat zase o něco blíž
a taky se dozvědět něco nového o něm.
Pokud se mi to dneska splní,
budu fakt štěstím bez sebe.
Kdo to přečte?
Čtení mi vůbec nejde, ale…
Zkusíš to?
- Kdyžtak mi pomůžeš, jo? - Dobře.
„Teď vám řekneme, kdo se dneska dostane na rande.“
Prvním párem bude…
Kazuto a…
- To mě nepřekvapuje. - A…
- Kdo půjde s ním? - No tak!
PRVNÍ PÁR KAZUTO A…
Překlad titulků: Veronika Kursová