Draga moja i nežna mala markizo,
pitate me kako je moj bratić
ili, bolje rečeno, vaš ulog.
Budući da mu gđa de Turvel nije odgovorila na pisma,
Valmon je odlučio da je sretne,
u najneobičnijim slučajnim okolnostima,
u butiku Dalber i Kontini.
Isplanirao je jednu od onih svojih tajnih strasnih izjava...
Oprostite.
Ali plen mu je pobegao...
Izvinjavam se.
Dok još nije ni otvorio usta,
glasina o njegovim neuspesima proširila se Parizom,
razveselivši njegove neprijatelje,
i bojim se da njegov ugled ovo neće preživeti.
Sigurno ste zadovoljni.
Turvelova se odupire.
Pobeda je vaša.
I uskoro naš ponosni vikont neće imati druge
nego da prizna poraz.
Sesil!
Nisam htela da smetam...
Još loših vesti od jadnog Valmona...
Izgledate oduševljeno. -Trebalo bi da budem više od toga.
Ponos de Turvelove je nepodnošljiv, a istovremeno...
Želite da Valmon uspe? -Pod mojim uslovima, da.
Mislite li da joj se on sviđa?
Ta žena voli muškarce.
Pobrinuću se za to.
Amin.
Markizo...
Kakva divna slučajnost!
Treba da razgovaram s vama, a plašila sam se da ćete odbiti poziv.
Već sam bila kod vas.
Posmatrala sam vas malopre.
Mislila sam da ste iskreni. -I bila sam.
Nisam pobožna kao vi, gospođo.
Ali vaspitana sam na određen način
i Bog...
Bog mi je i dalje povremeni partner.
Onda, gospođo,
mogu li da računam da ste uz mene?
Učinite mi tu uslugu i daću vam ono što nikada nisam dala vašem suprugu.
Šta?
Svoju ispovest.
ZAVOÐENJE
Dodala bih da je, ne hvaleći se,
Valmon uvek bio prilično velikodušan
prema onima koji nemaju mnogo.
Dosađujem li vam, gospođo?
Naprotiv...
Ali, kada smo već same ovde, mislila sam ćete mi, kao žena ženi,
govoriti o nekim drugim njegovim vrlinama.
Da li je Valmon stvarno najdivniji ljubavnik?
Nisam očekivala da ću vas šokirati.
Nadam se da mi ne zamerate.
Učim da igram vašu igru.
Moju igru?
Zar niste vi i ostali članovi vašeg plemena izabrali ovakav život?
Igrajući...
Ali ta igra ima granice.
Rekla bih čak i pravilo.
Jedno jedino pravilo.
Izvolite.
Znati priznati poraz.
Ali vrlo ugodan poraz,
jer najvažnije je odati se svojoj želji.
Izgleda da mislite
da mi je teško da se oduprem vašem prijatelju Valmonu.
Vi ste poslednji Božji bedem odbrane od poroka.
Večna svetica, gđa de Turvel...
Da li bi vam jednog dana
moglo dosaditi da glumite taj plemeniti lik?
A zar vi niste umorni od nošenja te krune, libertenska princezo?
Moj položaj donosi neke slatke užitke.
Ne verujem vam, markizo. -Jer ne verujte u užitak.
Jer ne verujem u moć.
Vaša lepota je oružje, zastrašujuće, ali prolazno.
Svakako ćete njome dobiti neke bitke, ali ćete na kraju izgubiti rat.
Prezadovoljna sam!
Slažemo se oko bitnog:
u toku je tajni rat...
Vi svetica, ja kurva.
Nosimo svoje oklope i maske samo kako bismo bolje manipulisale muškarcima.
Imate tako pesimističan pogled na ljudsku narav.
Naprotiv, varate se:
volim svoje vreme,
grlim ga
i želim da ga u potpunosti osvojim.
Ali šta očekujete?
Da će me gubitak vere odvesti pravo Valmonu?
Vi ste jedna od onih koji...
Ludački treba da vole
i budu voljeni.
I ako vam suprug više nije dovoljan,
Valmon će znati da vas uzme i otkrije.
Sebe volite daleko više nego Boga
i trebaju vam drugačija, zabranjena iskustva.
Bila sam kao vi pre nego što sam postala to što jesam.
I kažem vam,
samo ćete odavanjem svojim željama dobiti ključ sebe same.
Oprostite...
Moj odgovor na vaše pitanje je bio malo predug.
Moje pitanje?
"Da li je Valmon najdivniji ljubavnik?"
G. grof de Žerkur, gospođo.
Gospođo. -Kakvo divno iznenađenje, dragi grofe!
Dolazim u miru. -Miru?
Pax Libertina.
Dosta mi je naših razmirica
i nedostaje mi vreme kad smo bili prijatelji.
Više me ne posećujete
i moja kućica izgleda tako prazno bez vas.
Kako preterujete!
Ali nastavite, zvuči prijatno.
Znate li šta se govori u Versaju?
Da je kralju dosadno. -Stvarno?
Kako tužno...
Priča se da želi da napusti palatu i ode u grad.
Ali sam ne mogu ništa.
Treba mi vaša pomoć.
Dopustite mi da vam služim kao nekada.
Zar nismo postigli sjajne stvari? Pariz nam je bio pod nogama...
Voleo bih da se prisetim ko smo bili,
ko ste vi bili...
Nije bilo moćnika čije tajne nismo znali.
To ste uništili zauvek. -Ne, još imamo vremena...
Zamislite da vratimo Parizu njegov stari sjaj...
Da...
Međutim...
Moram da budem siguran da ćete poštovatiPax Libertina .
Ne mogu da se pouzdam u vašu reč, treba mi delo
ili, još bolje, žrtva...
Zaboravite svoju štićenicu, markizu de Mertej.
Ljudima je dosta njene arogancije i sklonosti ka dominaciji.
Ne mogu da vam pomognem ako je ne napustite.
To je sve što ste želeli od mene.
Izabel mi je poput kćerke.
Ne može da pobedi.
Poludela je od mržnje.
Uskoro će ceo Dvor čuti za njena nedela.
Ako je ne zaustavimo sada,
završiće u rukama versajskih fanatika.
Iskoristiće je kao priliku da nas napadnu.
I to će biti kraj svega, gospođo,
kraj slobode za koju smo se tako strasno borili.
Podmuklo... -Šta?
Čuli ste me.
Kako se usuđujete da mi spominjete slobodu?
Znam da već to osećate. Situacija se preokrenula.
Svaki put kad ste pokušali da joj naudite,
Izabel vas je ponizila
i uskoro će vas poraziti zauvek...
Sad je dosta!
Kako se usuđujete?
Ulažem vreme i trudim se da razgovaram s vama s poštovanjem.
Ne silite me da vam naudim.
Ne!
Vaš miris, vaša koža...
Samo je jedan način da sklopimo mir.
Uđite!
Vaša kočija je spremna, gospođo.
U redu. Završila sam s grofom.
Gospođo.
Sećate li se g. viteza od Dansenija?
Mladi verenik gđice de Volanž... -Verenik?
Ništa još nije zvanično.
Siroto dete ne poseduje ni svoj instrument,
a treba da se pripremi za audiciju.
U potpunosti sam zaboravila da sam ga pozvala da vežba ovde večeras.
Nadam se da vam neće smetati.
Hvala.
Iscrpljena sam, idem da spavam,
ali vi slobodno ostanite.
Idem i ja gore.
Laku noć, gospođo.
Sviđa li vam se ona?
Gospođo, pristao sam da dođem večeras samo zbog prijateljstva...
Kakvog prijateljstva?
Mi smo partneri, dragi viteže.
Tako je od prvog dana.
Vama treba novac, a meni vaš šarm.
Zaboravljate ono najvažnije:
otkad smo se upoznali, sreo sam Sesil.
Sesil? Da, znam...
Od sutra ćete opet imati zadovoljstvo da je ludo volite.
I verujte mi, moći ćete da računate na mene kao partnerku i prijateljicu...
Ali večeras...
Pokucajte na vrata gđe de Turvel...
Objasnite joj svoje nedoumice.
I taj duboki osećaj zbunjenosti koji izaziva u vama.
Kako mrzite sebe jer ste zaboravili Sesil...
Neka razgovara s vama,
objasni vam da morate da se okrenete Bogu
ili neku takvu detinjariju...
Slušajte je... I opet i opet...
Dugo...
Samo budite svoji. Odlično.
Sve dok ste u njenoj sobi, sve je moguće.
I verujem da će pre svitanja biti vaša.
Ne zaboravite, viteže, pomažući meni pomažete i Sesil.
Bez mene, Sesil bi već bila Žerkurova supruga.
Delovali ste iz dobrote svoga srca.
Hvala vam. -Delovala sam kao uvek,
jer sam morala.
Hajde, ta žena je prava poslastica,
a mogla sam da vam zatražim daleko neprijatniju uslugu.
Hajde.
Ne, gospođo, radije bih izgubio Sesil, nego je izdao.
Učinite šta želite.
Najdraža markizo,
vaše ćutanje potvrđuje moj najveći strah.
Mislila sam da ste zaljubljeni, ali prevarila sam se.
Plen ste najnasilnijeg otrova:
ponosa.
Trebalo bi da se usredsredite samo na Žerkura.
Moramo da pripremimo i organizujemo vašu odbranu,
a vi traćite pažnju na Turvelovu koja je potpuno nebitna.
A sve radi ponosa, igrate se okrutnom taštinom, gospođo,
umesto da se borite.
Ni vi ni Valmon više ničim ne vladate:
vidim da ste oboje izgubljeni u lavirintu koji ste sami izgradili.
Gospođo...
Dobro ste?
Ne želim više da igram.
Pobedili ste
i to je u redu.
Ne prepoznajem vas.
Valmon se kladio sa mnom da može da vas zavede.
A ja sam sama ulog u toj opkladi.
Ne razumem.
Dakle, ako me želi,
to je zato što voli vas.
Voli mene?
Stvarno ste tako slepi?
Nikada me nije voleo.
Ali vas voli.
Nije pravedno, ali tako je.
Mislite da je libertinstvo samo igra?
Za Valmona nije.
Više nije.
Njegova životna filozofija je postala
njegov zatvor i pakao...
Krije se od sveta, stideći se toga kakav je postao:
slab i zaljubljen.
Zato je smislio tu glupu opkladu
samo kako bi prikrio osećanja.
Možete da odaberete da mu ne uzvratite ljubav,
ali molim vas,
ne pravite se da je ne vidite.
Moja Rozmond, moj anđele čuvaru,
zaboravila sam:
umeće manipulacije nije ništa bez upotrebe istine po potrebi.
Znam šta činim.
Zato sam rizikovala i rekla gđi de Turvel
da smo se vaš bratić i ja kladili.
I tako sam uspela da joj prenesem tu ludu zabludu,
bez koje bi večno ostala neprobojna:
Valmonovu apsolutnu ljubav prema njoj.
"Kad izađe iz kuće,
pogled joj zastane samo na lepim stvarima;
kada se vrati, pronađe još slađe;
svuda vidi ono što joj je srcu drago
i ta duša, toliko neosetljiva na samoljublje..."
Ali kako bi prihvatila da postaje ono za šta je stvorena,
morala je, kao mnogi drugi mediokriteti, da veruje da je voljena.
Ugostila sam pobednicu,
a ispratila sam ženu bez podrške i kompasa,
koju izjeda najstrašniji virus:
strah da ne zaobiđe sebe.
Kako mi je drago da vas opet vidim!
Čujem da vam Danseni donosi brige.
Toliko ga volim...
Gđice Sesil de Volanž...
Zaboravite ga.
Molim? -Svog viteza.
Zaboravite ga.
Dajte mu svoje telo ili se poslužite njegovim kad god poželite,
ali ne dajte da vam okupira um ni trenutak duže.
Danseni je dečak,
dok ste vi...
Vi ste žena,
gđice Sesil de Volanž.
Toliko vas volim, gospođo!
Kad bih barem nekako mogla da pokažem koliko sam vam zahvalna.
Možda jednog dana.
Šta je?
Nikad nisam videla takvu mržnju muškarca prema ženi.
Žerkur?
Nije me briga za to.
Šta može da mi učini?
Verujte mi:
bio bi u stanju da zatraži od kralja vašu glavu.
Izabel...
Odmah ujutro treba da pišete suprugu.
Recite mu da vam silno nedostaje i da jedva čekate da se vrati.
Potreban vam je, odnosno, njegova zaštita.
Ako se markiz vrati, sve ću izgubiti.
Vaš izgon neće dugo trajati.
I obezbediće vam budućnost.
Moju ili vašu budućnost, gospođo?
Zar ne smem da se zaštitim?
U godinama sam kad ljudi traže mir.
I neću dopustiti da mi ugled, za koji sam se predugo borila, bude okaljan.
Čujete li vi sebe?
To je ludost, gospođo.
Tražite da žrtvujem moju slobodu jer se bojite da ćete izgubiti svoju.
Zar to nije definicija kukavičluka?
Ne prepoznajem vas više.
Vi ste bili prvi...
Nije više vreme za filozofiranje.
Neću se nikad odreći slobode, čujete?
Nikada!
Gospođo...
Izvolite... -Izabel mi je sve rekla.
Vaša opklada...
Nikada više ne želim ništa da skrijem od vas.
Moje saučešće, gđo markizo.
S vama smo u žalosti.
Čitav puk s vama tuguje.
Vaš suprug je bio uzor i svetlo svima nama.
Šta se dogodilo?
Do samog kraja vaš veličanstveni suprug bio je...
Uzor. I svetlo.
Kako je umro?
Tokom priprema za strašnu i žestoku bitku,
dok se neprijateljska vojska okupljala na obalama Livingstona,
pošto smo utvrdili plan borbe uz koji smo, iako malobrojniji,
obuzdali britanski napad...
Priprema?
Vaš suprug je bio uzor i svetlo svima nama, gospođo.
Pošaljite po gđu de Rozmond.
Skinite ovu sliku sa zida i stavite je...
Drugde.
Moja bol je prevelika.
Možda vremenom...
Da, gospođo.
Gospođo, drago mi je da vas opet vidim.
Upravo sam čuo za vašeg supruga, markiza.
Jedino me teši što znam da je bio uzor i svetlo svima nama.
Naravno.
Gospodine, ne terajte me da se pretvaram da žalim za tim nitkovom.
Dajte da vas pogledam.
Uspeh vam pristaje.
Pričajte mi o tome.
Sinoć, tek što je kročila u moj dom,
toliko sam nestrpljivo hteo da uživam u pobedi,
toliko sam se plašio da će mi pobeći
da sam brzo progutao plen,
u par kratkih, pohlepnih zalogaja...
Odmah sam zažalio što sam žurio, uveren da će, čim prođe užitak,
našu svetu gđu de Turvel obuzeti sram i da će nestati zauvek.
Ali nije.
Vatra je i dalje gorela u mojoj sobi dok su prolazili sitni noćni sati.
Još je pre nekoliko sati bila u mom zagrljaju.
Kao da je...
Gđa de Turvel bila stvorena za večnu ljubav.
Dakle, volite je? -Noćas sam je voleo kao lud, da.
Ali nijednom nisam prestao da mislim na vas.
Vi ste bili tamo, svuda, sve vreme.
Šta se događa, gospođo?
Nije završeno.
"I zato se, gospođo, ova noć ne sme ponoviti.
Želim Vam svu sreću,
zaslužujete je.
Uvek ću čuvati ovu uspomenu." -Ne.
Ne, vikonte.
To s uspomenama koje ne blede...
Jadnica, verovatno će se nadati...
Ne, treba joj skratiti muke.
Uverila sam je da ste očajnički zaljubljeni, ja sam kriva.
Ali, šta reći, očajnički joj je trebala ta besmislica.
Pišite.
Pišite!
"...da sam u vama voleo vašu čednost.
Razočarali ste me.
Zbogom."
Priznajte, voleli ste je samo zato što se odupirala.
Napišite to onda.
Dobro.
Potpišite se.
Pošaljite ovo pismo gđi de Turvel.
Svucite se.
Šta vam je?
Prvo želim dugo da vas gledam.
Želim da gledam vaše telo.
I gledam kako svršavate.
Valjda smo zaboravili onu blesavu opkladu.
Da sam ja pobedila, da li biste se zatvorili u samostan?
Bilo kako bilo, vi ste izgubili, a ja sam pobedio.
Niste pobedili.
I ja nisam izgubila.
Ja sam osvojila gđu de Turvel.
Uživali ste, zar ne?
Pa, drago mi je da čujem.
Prijatelji smo.
Učiniću sve da vam opet pomognem, koliko god mogu...
Dali ste reč, gospođo. Zar nemate časti?
Reč? Ja?
Život me naučio da ne verujem rečima i obećanjima.
Sve je bila samo osveta?
Posle svega što smo prošli zajedno...
Sve je bilo zbog ovoga?
Ovog poniženja,
ove okrutnosti.
Ne verujem u to.
Vi ste kao jadna gđa de Turvel.
Verujte u jedno, pa u drugo, pa u treće...
U srži ste sanjar.
Dajte, Sebastijane, ovo je bila samo igra.
Idite kod nje.
Ako se ne bojite da vam neće oprostiti za pismo.
"Probudivši se poslednji put, bio sam toliko užasnut
da nisam mogao da se oporavim budan.
Bacio sam se s kreveta, ne znajući šta radim.
Počeo sam da lutam sobom,
uplašen kao dete u senkama noći,
misleći da sam okružen duhovima,
a u ušima mi je ostao onaj glas koji jadikuje
čiji zvuk nikada nisam čuo bez emocije.
Dok je sumrak počeo da osvetljava predmete,
preoblikovali su se samo kako bi se uklopili u moju izmučenu maštu.
Strah mi se udvostručio i izbezumio me.
Našavši vrata teškom mukom, pobegao sam iz sobe..."
Izvolite, uđite.
Poznajete maršala Kastelea?
Gospođo. -Gospodine.
Mog prijatelja će imenovati
Kraljevim pravnim savetnikom.
Mnogo vam dugujem, gospodine.
Kao što znate, Kraljevina Francuska nije Engleska.
Moć uvek na kraju leži u rukama kralja...
Vest o pobedi vikonta de Valmona s gđom de Turvel
već se proširila Versajem
i verski fanatici su zgroženi,
žale se dovoljno glasno da uznemiravaju Kralja...
Valmona treba javno sankcionisati.
Mom bratiću nema šta da se zameri. -Naravno, vikont je pametan.
Sigurno je dao sve od sebe da prikrije sve greške
i zagarantuje ćutanje svedoka.
Osim ovaj put.
Lažete. -Ne, gospođo.
Bojim se da se ovaj slučaj i vas tiče.
Govorim o braku vikonta sa Izabel Dasonvil.
Koja je postala markiza de Mertej.
Tim slučajem se bavio sudija de Turvel.
Moram da vas upozorim, gospođo,
imamo dokaze koji vas direktno inkriminišu.
Međutim, ako pristanete da svedočite na sudu,
mogao bih da se pobrinem da za vas ne bude posledica.
U suprotnom,
čeka vas poniženje i progon. A vašeg bratića...
Gospodine...
U ime našeg starog prijateljstva... -Ne brinite se,
možemo da zamislimo suđenje koje bi bilo tako skromno i diskretno
da vaš bratić može da se izvuče sa savladivom preprekom,
kao što je povlačenje u zatvor na nekoliko meseci
gde ćemo srediti da sve bude
u skladu s njegovim položajem.
Isto tako, utvrdiće se da je Izabel,
udavši se za markiza de Merteja,
kriva za bigamiju
i da je taj plemeniti savez obična prevara.
Izabel bi izgubila titulu markize i svu imovinu.
Barem možemo da budemo srećni što jadni markiz de Mertej
ne može da gleda svoju propast.
Tražite od mene da izdam bratića i dragu prijateljicu.
Ništa ja od vas ne tražim.
Ovde vam nudimo
da žrtvujete ugled svoje drage prijateljice,
žene koju do pre nekoliko meseci niste ni poznavali...
Samo zbog jednog:
da spasete sebe
i sam život svog bratića.
Kako se zove vaš konj?
Sezar. -Prelep je.
Draga Sesil, predivna si!
Izabel!
Poslala me gđa markiza.
MEDIATRANSLATIONS