12 ІНСАЙДЕРІВ
7 ДНІВ
INSIDE: ВOЗЗ'ЄДНАННЯ
Вітаємо й ласкаво просимо, це «Inside: Возз'єднання».
Насолодившись тим хаосом, що відбувався,
я востаннє звела всіх разом.
Я ваша ведуча, GK Barry.
Отже, привітаймо: АВ,
Марлона, Альхана, Едді, Бена,
Лідію, Анну, Хлої,
Індію, Шаян, Саффрон і Impressions.
Перепрошую. Expressive.
Це лише жарт. Expressions.
Так!
Мені все не фартить.
Хочу почати з переможця. Едді, вітаю!
Едді!
Він надто незворушний. Погляньте на нього.
- Як почуваєшся? - Чесно, просто ошелешений, тобто…
Я не очікував пережити перший день.
Мій дух суперництва завжди прагне перемог.
- Так. - Я був би задоволений піти першого дня.
Але скажи чесно, у тебе була якась тактика до кінця?
Ти розвинув якусь?
- Чесно, була тактика вовка-одинака. - Класно.
Грати так потайки, як тільки можливо.
Я відчував, що це вбереже мене від клопотів.
А ще ти дуже сильна людина.
Здається, ніхто з тобою не зв'язується, щоб не стати твоїм ворогом.
- Ніхто нічого не казав. - Ані слова.
Я робив дещо негідне, цікаво, наскільки відрізнялися реакції.
- Порівняно з іншими. - Так. Отже, фінал був неймовірний.
Марлоне, перейдімо до тебе?
Авжеж.
Відчуваєш, що з тебе поглузували, чи все гаразд?
- Усе гаразд. - Абсолютно.
Так. Було класно.
Нагадую, ти був позаду на одне натискання кнопки.
Так, був.
І як тобі з цим?
Нормально. Якби переміг не Едді, було б по-іншому.
Але в мені є дух змагання, як і в нього. Хотілося б виграти.
Переміг той, хто треба. От і все.
Дуже по-чоловічому. Круто.
Що було найважчим під час перебування в будинку?
Шаян, запитання до тебе,
бо ти справді багато плакала, королево.
Розкажи про найважче.
- Я була такою плаксійкою. - Ти багато плакала.
Я й не уявляла, яка я чутлива.
Я плакала більше, ніж люди, які вибували.
Що це в біса було?
Це суворо.
- Не плач. - Ти шалена жінка.
Не хочу нікого виганяти.
Я просто… я не… Я тільки й роблю, що плачу.
Не думала, що це буде так важко. Мені бракує пороху.
Ні… плаксійка…
Ти — інший рівень. Ти… послухай.
Ця дівчина стільки плаче. Я не вмію плавати.
Це ж я йшов і робив це. Я ледь не втратив життя.
Чесно, це було так кринжово, але все гаразд. Тепер я в психотерапії.
То що було найважчим?
Не знаю.
Увесь цей досвід був пречудовим. Нічого важкого.
Але, думаю, щодо мене,
я взагалі-то думала, що можу бути командним гравцем, але ні.
І, думаю, це зрозуміло, бо я не вмію брехати.
Через це я боролася з собою, намагаючись брехати людям у обличчя.
Тож так, це було важко.
- Хтось іще? - Хропіння.
- Так, я про це чула. - Щоночі я хроплю.
- Багато подразників. - Він машина.
- Так, машина. - Так.
Expressions каже «ті типи» після кожного речення.
Мені це вдома снилося.
«Ті типи»? Я ні разу цього не казав.
Знаєте тих типів?
Я сказав: «Знаєте тих типів?»
- Це те саме. - Не те саме.
- Те саме. - Ні.
Поб'ємося?
Ви всі ладнали, чи це було тільки для шоу?
- Ні, безперечно, ладнали! - Так!
- Це було… - Думаю, так.
- Група була класна. - Фінальна шістка шикарна.
Крута.
Так, і АВ.
Буде груповий чат?
Уже є.
Як гадаєте, як довго протримається? Ставлю, що місяць.
- День. - Я вже вийшов звідти.
Ти вже вийшов.
Думаю, Едді просто видалить чат.
Не бачу, щоб ти там писав.
Що за груповий чат?
- Трясця. - Так найкраще.
Він свіжий, Хлої назвала його «Турецькі зуби».
Турецькі!
Наступне спонсорство. Так?
Ви прийшли з мільйоном фунтів.
А вийшли з 177 894 фунтами.
Якби не… Я знаю, це сталося випадково.
Якби не вчинок Едді, було б десь 400 тисяч?
Що зробив Едді?
- Ви не знаєте, що він зробив? - Що сталося?
- Едді, що ти зробив? - Не таку дурню, як ти.
- Я? Я невинний, Едді. - Це було шалено.
Я хотів би поставити три фунти.
Я поставлю 11 фунтів.
Я хочу поставити 101 фунт.
Я поставлю 13 000 фунтів.
Я поставлю 20 000 фунтів.
25 751 фунт.
149 996 фунтів.
Едді витратив 150 000 фунтів.
Чесно, я просто втратив хід думок у моменті.
Це була помилка.
Чому я єдиний аплодую? Безсоромні.
Зірки зійшлися,
і так сталося, щоб я виграв ті гроші. Тож…
Слухайте, це були мої гроші, тож…
Так!
- Саме так! - Відваліть.
Так!
Сімдесят тисяч.
Думаю, ми всі неабияк боїмося Едді,
бо коли Expressions втратив 48 тисяч, ми оскаженіли.
Кричали на нього й по-всякому лаяли.
Я навіть не був винен.
Потім Едді продув 150 тисяч.
- І ми такі: «Так…» - Усе гаразд.
Ти таки отримав ляпаса по шиї.
Ляпаси по шиї. Воно було того варте. Дорогі ляпаси. Було того варте.
Отже, окрім явних негідників — Альхана, Expressions —
хто найбільше назамовляв у магазині?
У свій час я наробив багато шкоди.
Якби АВ був довше.
Ти був там два дні…
- За два дні — 55 тисяч. - Ти був би в мінусі.
- Я ні разу не їв рис. - Це видно, Капітане Америко.
Я набрав вагу. Їв чипси пакетами.
Чесно, було круто.
Я тебе жодного разу не бачив з порожніми руками.
У тебе завжди була банка коли, шоколадка, чипси…
Я прийшов добре провести час.
Справедливо. Воно було того варте?
Ні. Я все провтикав, але нічого.
Хлої, моя королево.
Ми всі знаємо, що ти любиш мальбек.
- Мальбек. - Мальбек.
- Це був мовний бар'єр? - Так.
Мальбек. Це те, що тебе підтримувало?
- Так, на 100 %. - Так.
Підтримувало під час його хропіння, люба.
- Так, можу лише уявити. - Так.
Повернімося до початку? Добре.
Отже, АВ, ти увійшов. Які були відчуття?
Я не хотів бути ані першим, ані останнім. Я був першим. Останній все пропускає.
Усі вже між собою дружать. А ти такий: «Я тут новачок». Якось мляво.
По-перше, багато тиску, бо треба нарізати кліпи, розумієш?
Так, усе було добре.
Очевидно, коли ти увійшов,
між тобою й Анною промайнула іскра.
На п'ять хвилин, поки ти, любчику, не з'явився.
Тебе жорстко підставили.
- Ти хвилюєшся щодо випробувань? - Так, трохи.
У частині з тваринами будуть павуки, змії, щури?
- Типу, тарантули? - Так, до біса це.
Якщо треба сказати, хто найогидніший, або дати посадити на себе тарантула,
- ти скажеш? - Можна назвати тебе?
- Бідолаха. - Це дуже неприємно.
Трясця!
Що?
- Привіт. - Я Марлон.
- Я Анна. - Дуже приємно.
- Звідки ти? - З України.
- Живу в Лос-Анджелесі. - З України? Правда?
Цей клятий хлопець.
Вона тобі сподобалася, чи ти просто вів розмову?
Вів розмову, грав у хованки.
Потім увійшов той хлопець, і все. Я зняв мікрофон і сів позаду.
До біса, друже.
Отже, Марлоне й Бене, хочу спитати у вас як у американців,
яким було ваше перше враження від усіх.
Я прийшов без сподівань.
Єдина, кого я знав особисто, була Саффрон.
Ми зустрілися один раз п'ять років тому.
Бачив Марлона й Едді. Окрім них, нікого не знав.
І я прийшов із Хлої.
- Я справді не міг тебе зрозуміти. - Так.
Ані слова.
Я думав, що всі 12 людей у будинку так розмовлятимуть.
Я читав по губах.
А як щодо тебе?
Я виріс у Швеції, тож не назвав би себе американцем.
Як швед, відчуваю себе майже ближчим до британського світу.
Тож я знав більшість із них, мені було зручно бути в команді,
де більшість — британці. Тож було добре.
Так.
Хтось прийшов із напрочуд амбітним планом гри?
Я знаю, багато хто казав, що ні, але в мене враження, що дехто бреше.
Час зізнатися.
Я намагалася скласти план, бо я мама.
Тож я вирішила: «Буду всім як мама». Ніхто не голосуватиме проти мами.
- Але потрапивши туди, зрозуміла… - Так.
«Я не можу». Навіть коли роблю щось погане.
Я зізнаюся: «Я сказала це про тебе, я зробила те».
І я подумала: «Я не можу навіть розробити стратегію чи план гри».
Те саме з Expressions, він батько.
- Ти тато. - У мене близнюки.
- Хочеш розповісти, чому збрехав про дітей? - Збрехав? Я сказав, що в мене близнюки.
Я сказав, що моїм близнюкам п'ять років.
- Так. - Я не брехав!
Я купив своїй дівчині цицьки з Гарлі-стріт п'ять років тому.
- Трясця твоїй матері. - Це сім'я.
- То це вони близнюки. - Так.
Ах ти шмат лайна!
- Зажди… - Зажди…
- У тебе немає дітей? - То це близнюки?
- Він говорить про дітей чи цицьки? - Ні, в нього немає дітей.
Заждіть, Expressions, це жарт?
- Ти говориш про цицьки? - Не може бути!
- Це збіса низько. - Той браслет з Amazon.
- Це низько. - Знаєш що, Едді?
- Усе… - Просто…
Ні! Сказитися!
- Вони зблизилися на темі дітей. - Це погано.
Ось вам і сраний план гри!
Так, але я чекав. Я знав, що це спливе.
Мені треба почекати з планом гри. Звісно, я гучний. Я ямаєць.
- Мені була потрібна сльозлива історія. - Ти сказав, у тебе хлопчик і дівчинка.
Дехто ще про це знав.
- Хто? - Шаян.
- Шаян! - До біса вас обох!
Була розмова, коли всі питали,
скільки років його дітям. Я подумала: «Ніхто не питав, тож мовчатиму».
Тож я дозволила…
Це ти й мала сказати: «Ніяких дітей немає».
Але якби ви мене спитали напряму, скажімо, завели розмову…
- Я так робила. - І я.
- Так і було. - Що сталося?
- Зажди. - Я теж.
Я приховав? Я назвав імена.
- Зажди. - Ти…
Я був у спальні. Я пам'ятаю.
І це були останні етапи.
Я спитав: «То в тебе є діти?»
І ти сказав мені в обличчя: «Так».
- Ні! Я й не заперечую. - Так і було.
Я сказав вам усім, що в мене є діти.
Я кажу, що якби ви захотіли поговорити зі мною про це…
- Так було. - Я говорила!
- Коли? - В магазині.
- Що ти сказала? - В магазині.
Ні, тебе я відвернув.
- Він був у кутку. Так. - У кутку? Боже!
Якщо Індія добре це знала, то замість
«Поклянися життям матері», ти сказала «Поклянися життям дітей».
Так, але я про них не думала.
Їм п'ять років. Ти казав: «Так, у мене двоє дітей.
Близнюки». Ти сказав: хлопчик і дівчинка.
Дайте сказати. Я, Альхан і Марлон ділилися Skittles,
ти увійшов до спальні, і я такий…
«Прекрасний момент, коли бачиш дитину…»
- Бро, зажди, потім я сказав… - Так, я пам'ятаю.
Я сказав: «Я чув, це дуже особливий момент,
коли ти в лікарні». Ти сказав…
Бро, ти… Трясця!
А ти такий: «Знаєш що? Береш їх у літак. Треба зробити це рано.
- Щоб вони не плакали». - Ні.
Ти просто ненормальний.
Я найкращий дядько в світі!
Бляха, ні!
Я б тобі своїх дітей не довірила. Це безумство.
- Не можна довіряти Expressions? - Тобі треба в психлікарню.
Він слизький.
- Альхане, тебе часто підставляли. - Згоден.
Як гадаєш, хто купив кавун, щоб тебе підставити?
Це щоб мене підставити?
Підтверджую кавун.
Я побачив у продажу кавун і подумав: «Альхан би це зробив».
Тож подумав: «До біса».
- Якого хріну? Це не я. - Ах ти покидьок!
Я дещо купив, але не це.
Що ж, можу розкрити…
- що це був Едді. - Едді?
- Він… - Це ти…
Ти підставив Альхана з кавуном?
- Йому все сходить із рук. - Думаю, я щось почав.
Знаєш що? Ти просто сидиш позаду, і тобі все сходить із рук.
Сказитися, це був ти.
- Ти використав його як ганчірку. - Зажди.
- Так. Я в захваті. - Я в захваті.
- Це шикарно. - Ти показав свій темний бік.
Альхан усіх бісив. Я вирішив використати проти нього його ж зброю.
Гаразд. Поговорімо про несподівану дружбу? Хлої та Альхан.
Погляньте на них.
Ми такі різні. Просто так любимо одне одного.
- Люблю тебе. - Люблю тебе.
Доброго ранку!
- Ти моє світло. - Ти хліб на моєму маслі.
Ти «ом» у моєму омлеті.
Згодна. Преміум-кава.
- Ти сказала: «Я згодна». - Хіба не це кажуть?
Ось. Це тобі.
- Справді? - Звісно.
Можна преміум-каву?
- Присягаєшся нашою дружбою? - Я тобі масажував стопи.
- Було не дуже добре. Фігня якась. - Згодом зроблю краще.
Я хотіла би бути твоїм другом зовні.
Це все. Ти мені дуже не байдужий.
Будь ласка, не підстав нас.
- Ніколи. - Ти мій улюблений товариш.
- А ти мій. - Добре.
Ти бачила той бік, який інші не бачили?
Так, однозначно. У нього є серце, народе. Просто він тримає його в холодильнику.
Альянси. Хто в будинку сформував альянси?
У нас було тріо, славнозвісна найкраща команда. Оплески найкращим.
Зовні здається, що це дівчата проти хлопців.
Так і було насправді?
Хлопці були разом, наче їх вдесятеро більше.
А з дівчатами все було не так гладко, бо, як мені здається,
у дівчат було багато непорозумінь.
Здається, Шаян надто хороша, щоб обрати якийсь бік.
- Так. - А Анна голосувала, як відчувала.
Байдуже, хлопці чи дівчата. Тому я і вважав голосування дурним.
Я не голосував. Але ви вигнали її,
бо вона єдина серед дівчат не була повністю в їхній команді.
Так.
- Не думаю… - У нас якось був сильний альянс.
Однозначно, думаю, був…
Не дівчата проти хлопців. Сенс був не в цьому,
просто наприкінці так склалося.
Деякі дівчата ладнали з хлопцями і навпаки.
Поговоримо про вибуття?
Королево Лідіє, ти вибула першою.
Я знала, що вибуду, щойно почула, що вибір між мною, Хлої та Беном.
Я знала. Щойно почула, подумала: «Так, мені кінець».
Ти сердилася на Альхана за сміх?
- Він вибачився. - Так.
Тож коли він вибачився, все владналося.
Коли він сміявся, мені здається, мене ще ніхто
так не дратував.
Але він перепросив.
Він і штраф отримав.
- Так, 20 тисяч. - Двадцять тисяч.
- Справедливо. - Справедливо.
Так, але гроші зняли з команди. Я почувалася ще гірше, розумієте?
Потім був АВ.
Це був шок.
І це наробило шуму по всьому будинку.
Знаєте що? Я радий, що це наробило шуму. Якби всім було байдуже, я б засмутився.
Expressions, а ти пішов проти хлопців.
- Ти мене вигнав. - Так, помилково.
- Змій. - Змій.
Якщо вже звете змієм, то звіть анакондою. Це вищий рівень.
- Знаєте… Не треба. - Досі змій.
Вибуття АВ — це найгірше, що трапилося в будинку.
Перш ніж заглибимося, подивімося, як це було.
Я голосуватиму за АВ.
А причина в тому, що йому насправді не потрібна ця можливість.
Він отримає шоколадний мафін.
Я козел, народе? АВ, чуваче.
Коли я порахував голоси на екрані, зрозумів…
- Секунду. Алло. - …що він вибув.
- Алло. - Гляньте на цього втікача.
Так, я йому передам.
Так, я його не боюся.
- Ні, вони сказали: «Годі». - Я не…
Розумієте мене?
Клятий змій.
Я зрозумів, що це АВ, бачите моє обличчя?
А потім сталося розкриття.
Тож ми пішли поговорити. І він питає: «За кого голосував?»
Я знав, що там був один голос, і збрехав, сказав, що за Анну.
- Коли прийшло… - Розберімося.
- Лише скажи свою позицію. - Так.
Ми спитали його: «За кого ти голосував?» Каже: «За Анну».
- Я це сказав. - Це я спитав.
- Я це сказав! - Так.
Ми пішли у вітальню, а там написано: «АВ».
Я побачив Expressions, а там написано: «АВ». Дивлюся на нього і думаю:
- Так. -«Ну і змій».
- Так і було. - Початок гри, хлопці проти дівчат.
Неважливо, як усі ладнають.
Мені здається, у тебе була інсайдерська інформація, що дівчата були проти АВ.
- Ні! - Ти хотів його витурити.
- Хіба? - Ні.
Ти ж казала, що вони голосуватимуть за Анну? Кажи правду.
- Анна і Альхан. - Так.
Усе записано.
Так, гаразд.
Ми завжди думали: «Вони нам заважають». Як у біса АВ, неважливо.
Він дивився мені в очі, я питав зовні.
Я такий: «За кого голосував?»
Дивиться в очі й каже: «За Анну».
Дивлюся на екран: АВ.
Я ж казав, що добре брешу. Я погано граю.
- Я все це казав. - Він зізнався.
- Актор. - Ну, тепер зізнався.
Це ж гра, хіба ні?
Так, Шаян, ти йшла від нас.
Але не насправді.
Ти повернулася зі злим наміром?
Знаєте що? Я намагалася.
- І я просто зрозуміла… - Бо ти повернулася, націлившись на Індію.
Я була впевнена, бо дивилася… на екрані я бачила хлопців,
слухала їхню розмову: «Так, вони мають рацію».
Типу, 9 000 фунтів — щось не сходиться.
Якщо хотіла знати, чи я взяла котячі гроші,
могла просто спитати.
Альхан спитав мене наступного ранку. Він затягнув мене в спортзал:
«Ти взяла гроші?»
Я сказала ні. Без жартів абощо.
То було лише 9 000, у порівнянні з людьми, які втрачали 30 000
у випробуваннях і 50 000 при підкиданні монети,
чому б я лишала 9 000?
Давайте далі. Які ваші улюблені випробування?
З їжею.
- Що? - Так.
- Оте? - У мене був торт.
- Я того ранку вже з'їв чотири мафіни. - Гаразд. Так.
До біса. У мене цукор упав. Це було чудово.
- А у тебе? - Випробування з їжею.
Подивімося, що взагалі відбувалося.
- З'їж кінчик. - Візьми пеніс у рота.
Засунь член глибоко в горло. Давай.
Ой, Едді. Зажди!
Так! Засунь член собі в рота!
- Хапай за яйця! - Опусти мені голову.
Так!
Ні!
Мені дуже шкода.
О боже.
Пам'ять на все життя. Згадуватиму буквально на смертному ложі.
Думатиму про це.
- Останнє, що промайне перед очима. - У мене був чудовий досвід.
Пам'ять на все життя.
- У мене четверо дітей. - Упевнений.
Я був у лікарні на їхніх народженнях.
- Я став найсильнішою людиною планети. - Це правда? У тебе четверо дітей?
Знаєте, я підняв найбільшу вагу, яку колись піднімала людина.
- Це найважливіші спогади. - Звісно.
А потім те, як я змушую Альхана запхати в горло бичачий член.
Це було прекрасно.
Перейдімо до Альхана.
У мене враження, що можна ціле шоу зняти про твої витрати й тролінг.
Згоден.
Ти прийшов із бажанням вивести всіх із себе своїми витратами?
Аж ніяк. Насправді я не думав, що взагалі витрачатиму.
- Я витрачав… - Ну й брехня.
Утім, почав він добре.
Засуджував мене за апгрейди їжі,
- а потім замовив три. - Дайте відповісти.
Гаразд. Вибач.
Тож… Так.
Щиро кажучи, я не планував стільки витрачати.
Було кілька штрафів і випадкові покупки.
І ти показав дупу Віку.
- Так. Шматочок. - Він це справді зробив.
Це було смішно.
Якщо вас це смішить.
Так, це важко.
Коли в будинку більше
- нема що робити, магазин… - Витрачаєш?
Це єдине джерело серотоніну.
І все так абстрактно викладено,
типу, золотий злиток за 10 000.
Це справді золотий злиток? Розумієте?
Тож, чесно, не думав, що я й близько стільки витрачу.
Чи я шкодую?
Це наступне запитання? Ні, витратив би більше.
Загалом ви дуже добре впоралися зі спокусами.
Але кому було складно сказати ні?
Я відмовилася від «Біркін».
Ти її бачила, Хлої?
Так, бачила.
- Справжню сумку? - Так, це була «Біркін».
Яка вона?
- Сіра «Біркін». - Вона в тебе з собою?
Де вона? Де моя клята «Біркін»?
Купіть мені хтось «Біркін».
- Гроші. - Хтось мав узяти.
-«Біркін». - Дякую.
- Шикарно, Хлої. - Гарна, так?
Не знаю, чи ви читали правила.
Товар належить тому, хто його купляє.
- То хтось хоче зізнатися? - Як я й казав.
То хто її купив?
Хто це зробив?
Едді, ти брудний паскуднику.
Що таке?
Хочеш сказати, що вона не моя? Ти це хочеш сказати?
- Я казав, що вона не твоя. - Я вже поклала туди свої речі.
- Я хочу сказати… - Там уже лежать мої картки.
- Вітаю… - Отак.
- …Едді з сумкою «Біркін». - О боже…
- Для дружини. - Я ж вам усім казав.
Це буде фінальний акт абсурду.
Можна підтвердити сумку «Біркін»?
Знаєте що, дівчата?
Можу навіть полічити на «Котилася торба», кому дістанеться.
О боже.
- Ти не можеш… - Це жорстко.
- Віддай їй її «Біркін». Жодних сліз. - Зробити це?
- Ти не можеш так вчинити. - Так.
Там мої речі.
Я ж казав, що це не твоя сумка.
Віддай моїй подрузі її «Біркін», а то вирублю.
Я зараз піду.
Найбільш несерйозна погроза, яку я чула.
Я справді зараз піду.
Там мої речі, Едді. Відкрий сумку.
- Там її ключі. - Я купив її тобі.
- Бо ти була такою розрадою. - Дякую.
- Просто неймовірно. - Не вірю, що ти її купив.
Завдяки тобі в будинку було весело.
Дякую.
- Дуже дякую. Я вдячна. - Слава богу.
- Гаразд. Це було прекрасно. - Це мій «Оскар».
Хочу почути останнє слово від переможця.
- Скажеш промову? - Я старший,
гроші приходять та йдуть.
Роки навчили мене,
що найважливіше в житті — досвід,
а цей досвід був дуже класним.
Мені прикро, що більшість із вас
іде звідси без грошей. Мені прикро, але…
Чесно, з віком
починаєте цінувати такі моменти.
Ви будете дуже вдячні. Я вдячний за цей момент.
Усім дякую, що були такими пречудовими, милими,
розуміючими, і сподіваюся, будемо на зв'язку.
Шикарно.
Сподіваємося, вам сподобався один із найбільш насичених подіями сезонів
із усіх.
Дякую, що були такими шибайголовами.
І дякую, що дивилися.
Вітаємо на шоу Inside.
Так!
- Хто найогидніший? - Можна назвати тебе?
Трясця, ні!
Солодка помста, любий.
Не жартуй зі мною, тюхтію.
Боже мій.
Що з тобою таке?
Готовий?
Трясця!
Що це в мене у волоссі?
Боже!
Тисни на кнопку.
- Я мав показати йому шматок дупи. - Так не можна.
Сміється, наче псих.
Це «Біркін».
Цей будинок шалений.
Серйозно, гадки не маєш, що далі станеться.
Одягніть цей костюм і дізнайтеся більше одне про одного.
Хвіст аж роздувся, коли він пукнув.
Шаян повернулася!
Проковтни за раз!
- Великий брате. - Що?
О боже!
…свято для всіх!
Де вино?
Переклад субтитрів: Ганна Волошина