TOLV INSIDERS
SJU DAGAR
EN MILJON PUND
Hej, och välkomna till Inside: Återföreningen.
Efter att ha njutit av allt kaos,
har jag tagit tillbaka alla en sista gång.
Och jag är er värd, GK Barry.
Så var snälla och välkomna AB.
Marlon, Alhan, Eddie, Ben
Lydia, Anna, Chloe,
Indiyah, Chian, Saffron och Impressions.
Förlåt. Expressive.
Jag skojar bara. Expressions.
Ja!
Jag ger upp alltså.
Jag vill börja med vinnaren. Gratulerar, Eddie!
Eddie!
Han är alldeles för nonchalant.
- Hur mår du? - Uppriktigt förbluffad, som…
Jag hade inga förväntningar på att stanna bortom den första dan.
Tävlingsmänniskan inom mig vill alltid vinna.
Det hade varit okej att gå hem första dan.
Men var ärlig, hade du nån taktik mot slutet?
Hittade du nån?
- Taktiken var ensamvarg. - Trevligt.
Spela spelet så tyst jag kunde.
Då drar man inte till sig problem.
Och du är en väldigt stark man.
Ingen jävlas med dig eller gör dig arg.
- Ingen sa ett skit. - Ingen sa nåt.
Jag har gjort fula saker, det är lustigt hur reaktionerna har varit olika.
- Jämfört med alla andra. - Ja. Finalen var otrolig.
Marlon, ska vi gå till dig?
Visst.
Känner du dig lite lurad eller mår du bra?
- Jag mår fint. - Du mår fint.
Ja. Det kändes bra.
För du var bara en knapp bort.
Ja, det var jag.
Känns det okej?
Ja. Hade det varit nån annan än Eddie hade det inte gjort det.
Men jag är också tävlingsinriktad. Önskar att jag vunnit.
Rätt man vann. Det är allt.
Väldigt manligt. Snyggt.
Vad var det svåraste med att bo i huset?
Chian, jag ska ge den här till dig
för du grät mycket, min drottning.
Berätta det svåraste.
- Jag var en sån lipsill. - Det var mycket.
Jag insåg inte hur känslig jag var.
Jag grät mer än de som blev utröstade.
Vad fan var det?
Det är tufft.
- Gråt inte. - Din galna kvinna.
Jag vill inte rösta ut nån.
Jag bara…jag vet inte riktigt… Allt jag har gjort är att gråta.
Jag trodde inte att det skulle vara så svårt. Jag har det inte i mig.
Nej, nej… Gråtan…
Du är i en annan liga. Du är… Lyssna.
Jag drunknar i hennes tårar. Jag kan inte simma.
Jag var den som gick bort till henne. Jag dog nästan.
Det var så pinsamt, men det är okej. Nu går jag i terapi.
Vad var det svåraste?
Jag vet inte.
Upplevelsen var fantastisk. Den var inte det svåra.
Men jag tror att…
Jag trodde att jag kunde spela spel, men det kan jag inte.
Och jag tror att det är för att jag inte kan ljuga.
Det var det jag kämpade med, att ljuga folk rätt upp i ansiktet.
Så ja, det var svårt.
- Nån annan. - Snarkande.
- Det har jag hört talas om. - Han snarkade varje natt.
- Det krävde mycket. - Han är en maskin.
- Ja. Maskin, ja. - Ja.
Expressions som sa: 'Den där pojken där" efter varje mening.
Jag kom hem och hörde det i sömnen.
Jag sa det inte en enda gång.
Det är så det är.
Det är så det är, "fam".
"Det är så det är."
- Samma sak. - Det är inte samma sak.
- Samma sak. - Nix.
Ska vi slåss?
Kom ni överens allihop eller var det bara spel för gallerierna?
- Ja, det gjorde vi absolut! - Näe!
- Det var en… - Jag tycker det.
- Men det var en bra grupp. - De sista sex var grymma.
Så otäckt.
Ja, och AB.
Blir det en gruppchatt?
Det finns redan en.
Hur länge tror ni att den varar? Jag satsar på en månad.
- Typ en dag. - Jag har redan gått ur.
Du har redan gått ur.
Eddie skulle nog bara avsluta chatten.
Jag kan inte se dig göra inlägg där.
Vilken gruppchatt?
- Skit samma. - Bästa sättet att vara.
Chloe har redan döpt den till "Kalkontänder".
Kalkon!
Nästa sponsring. Okej?
Ni kom in med en miljon pund.
Och ni gick ut med 177 894.
Om det inte vore för vad… Jag vet att det inte var meningen.
Om det inte vore för vad Eddie gjorde, skulle det ha varit 400 000?
Vad gjorde Eddie?
- Vet du inte vad han gjorde? - Vad hände?
- Eddie, vad gjorde du? - Inte som det du gjorde.
- Jag? Jag är en oskyldig man, Eddie. - Det var galet.
Jag vill bjuda tre pund.
Jag bjuder 11 pund.
Jag bjuder 101 pund.
Jag bjuder 13 000 pund.
Jag bjuder 20 000 pund.
Tjugofemtusen sjuhundrafemtioett.
Etthundrafyrtioniotusen niohundranittiosex.
Eddie spenderade 150 000 pund.
Jag förlorade ärligt talat min tankeförmåga just då.
Det var ett misstag.
Varför är jag den enda som klappar? Skamlöst.
Ibland står stjärnorna rätt
och det hände för att jag skulle få vinna dem. Så…
Det var mina pengar, så…
Ja!
- Det stämmer. - Dra åt helvete.
Ja!
Sjuttiotusen bestar.
Jag tror att vi är ganska rädda för Eddie,
för när Expressions förlorade 48 000, blev vi rasande.
Vi skrek åt honom, kallade honom allt möjligt.
Det var inte mitt fel.
Sen blåser Eddie 150 000.
- Vi tänkte, "Ja…" - Det är okej.
Du fick en dask.
Vår nästa smäll. Värt det. Dyraste dasken, men värt det.
Så förutom de uppenbara missdådarna, Alhan, Expressions,
vem gick in i affären och beställde mest?
Jag brände mycket under min tid.
AB var inne längre.
Du var där i två dar…
- Två dar, brände 55 000. - Hade legat minus…
- Jag åt inte ris en enda gång. - Jag ser det, Captain America.
Jag kom ut större. Jag hade en påse med chips.
Ärligt talat, det var fantastiskt.
Jag tror inte att jag nånsin såg dig utan nåt i handen.
Du hade alltid en burk cola, en chokladbit, chips…
Jag var där för att ha kul.
Okej. Var det värt det?
Nej, jag sabbade allt, men det är okej.
Chloe, min drottning.
Vi vet alla att du älskar en Malbec.
- Malbec. - Malbec.
- Var det en språkbarriär? - Ja.
En Malbec. Tror du att det höll dig igång?
- Absolut. - Det gjorde det.
Så klarade jag hans snarkningar.
- Det kan jag tänka mig. - Ja.
Ska vi gå tillbaka till början?
AB, du kommer in. Hur känner du dig?
Jag ville varken vara först eller sist. Jag var först. Sisten missar all historia.
Alla är kompisar men "Jag är nykomlingen." Det blir dött.
Det är mycket press i början att skapa minnesvärda grejer.
Ja, det var okej.
När du kom in
var det ju lite kemi mellan dig och Anna.
Det varade i fem minuter men sen kom du in, raring.
Du blev snuvad på konfekten.
- Är du orolig för utmaningarna? - Ja, lite.
Delen med djur, kommer det att finnas spindlar, ormar, råttor?
- Som en tarantella? - Ja, glöm det.
Om du måste säga vem som är fulast i huset eller ha en tarantella på dig,
- skulle du säga det? - Får jag säga dig?
- Den stackars pojken. - Det är faktiskt sårande.
Fan!
Vad?
- Hejsan. - Jag heter Marlon.
- Anna. - Trevligt att träffas.
- Var är du ifrån? - Ukraina.
- Jag bor i LA. - Ukraina. Verkligen?
Den här jävla killen.
Gillade du henne eller pratade ni bara?
Vi snackade bara, lekte kurragömma.
Sen kommer den killen in, det var slut. Jag tog av mig micken och höll käften.
Fan ta den här skiten.
Marlon och Ben, som amerikaner,
vill jag veta vad era första intryck av alla var.
Jag kom in helt aningslös.
Den enda jag kände var Saffron.
Jag träffade henne en gång för fem år sen.
Jag har sett Marlon och Eddie. Förutom det kände jag ingen.
Och jag gick in med Chloe.
- Och jag förstod dig verkligen inte. - Ja.
Inte ett ord.
Jag trodde att huset skulle fyllas med 12 såna personer.
Jag läppläste.
Du då?
Jag växte upp i Sverige, så jag skulle inte kalla mig amerikan.
Som svensk känner jag mig nästan närmare den brittiska scenen.
Jag kände de flesta av dem och kände mig bekväm med
de flesta av britterna. Så det var bra.
Okej.
Kom nån in med en utvecklad spelplan?
Jag vet att många av er sa nej, men jag tror att vissa av er ljuger.
Nu är det dags att erkänna.
Jag försökte, för jag är en mamma.
Jag tänkte jag kunde vara allas mamma. Ingen kan rösta på sin mamma.
- Men när jag kom hit tänkte jag… - Ja.
"Jag kan inte göra det här." Även när jag gör nåt fel,
erkänner jag. "Jag sa det här om dig".
Och jag tänkte: "Jag kan inte lägga upp en strategi eller planera".
Samma sak med Expressions, som pappa.
- Du är pappa. - Jag har tvillingar.
- Vill du säga varför du ljög om barnen? - Ljög? Jag sa att jag hade tvillingar.
Jag sa att mina tvillingar är fem år gamla.
- Ja. - Jag ljög inte!
Jag köpte min flickväns tuttar på Harley Street för fem år sen.
- För fan. - De är familj.
- Så det är tvillingar. - Ja.
Din skitstövel!
- Vänta… - Vänta…
- Har du inga barn? - Är det tvillingarna?
- Pratar han om sina barn eller tuttar? - Nej, han har inga barn.
Vänta. Expressions, skämtar du?
- Pratar du om tuttar? - Det är inte sant!
- Det är lågt. - Armbandet är från Amazon.
- Det är lågt. - Vet du vad, Eddie?
- Hela. - Bara…
Nej! Det är sanslöst!
- De blev vänner för att de hade barn. - Det är illa.
Snacka om en jävla plan!
Ja, men jag väntade. Jag visste att det skulle komma upp.
Jag måste vänta på planen. Jag är uppenbarligen högljudd, jamaican.
- Behövde en snyfthistoria. - Du sa att du hade en pojke och en flicka.
Nån annan visste om detta.
- Vem då? - Chian.
- Chian! - Dra åt helvete båda två!
Det var ett samtal där alla undrade
hur gamla hans barn var. Jag tänkte: "Ingen har frågat så jag är tyst."
Så jag lät…
Det var din poäng: "Det finns inga barn."
Men om ni frågade mig direkt, säg att ni kom för att prata…
Det gjorde jag.
- Det gjorde jag. - Vad hände?
- Vänta. - Jag med.
Gömde jag mig? Jag sa namnen.
- Vänta. - Du…
Jag var i sovrummet.
De sista etapperna.
Jag sa: "Så du har barn?"
Och rätt upp i ansiktet : "Ja."
- Det ifrågasätter jag inte. - Det sa du.
Jag sa det till er allihop.
Jag säger att om ni ville ha ett samtal med mig om det…
- Gjorde vi. - Ja!
- När? - I affären.
- Vad sa du? - I affären.
Nej, jag avledde dig.
- Vi var i hörnet. Ja. - Hörnet? Oj!
Om Indiyah visste det, istället för att säga:
"Svär på din mammas liv", sa du: "Svär på ditt barns liv."
Ja, men jag tänker inte på dem.
De är fem. Du sa: "Jag har två barn.
De är tvillingar." Pojke och flicka.
Jag, Alhan och Marlon delade Skittles,
när du kom in i sovrummet och vi sa:
"Det är ett fint ögonblick när man ser ett barn…"
- Vänta, sen sa jag… - Ja, jag minns.
Jag sa: "Jag har hört att det är speciellt
när man är på sjukhuset." Du sa…
Alltså, du… Jävlar!
Och du sa: "Vet du vad? Ta med dem på ett plan tidigt
- För då gråter de inte." - Nej.
Du är så körd.
Jag är världens bästa farbror!
Nej, för fan!
Jag skulle inte anförtro dig mina barn.
- Du kan inte lita på Expressions. - Du borde tvångsintas.
Hal, alltså.
- Alhan, du blev också lurad en del. - Japp.
Vem tror du köpte vattenmeloner för att sätta dit dig?
Men var det för det?
Jag bekräftar en vattenmelon.
Jag såg en vattenmelon tänkte: "Det är nåt Alhan skulle göra."
Så jag tänkte: "Skit samma."
- Vad fan? Det här är inte jag. - Din jävel!
Jag köpte nåt, men inte det här.
Jag kan avslöja…
- …att det var Eddie. - Eddie?
- Han skaffade… - Det var du som…
Du skyllde melonen på Alhan?
- Han kommer undan med allt. - Jag tycks ha satt igång nåt.
Du sitter bara där och kommer undan med vad som helst.
Galet att det var du.
- Du tvålade till honom. - Vänta bara.
- Ja. Älskar det. - Jag älskar det.
- Älskar det. - Du har en elak sida.
Alhan retade upp alla. Vi gav honom lite av hans egen medicin.
Ska vi prata om oväntad vänskap? Chloe och Alhan.
Se på er båda.
Vi är så olika. Vi älskar varandra.
- Älskar dig. - Älskar dig.
God morgon!
- Du är mitt ljus. - Du är brödet till mitt smör.
Du är "om" i min omelett.
Jag håller med. Premiumkaffe.
- Du sa: "Jag håller med." - Säger man inte så?
Jag köpte de här till dig.
- Verkligen? - Ja.
Kan jag få premiumkaffe?
- Svär på vår vänskap? - Jag gav dig en fotmassage.
- Den var inte så bra. - Du får en bättre sen.
Jag vill vara din vän utanför huset.
Det var allt. Jag bryr mig mycket om dig.
Jävlas aldrig med mig.
- Aldrig. - Min bästa lagmedlem.
- Du är mitt bästa lag. - Okej.
Såg du det som ingen annan såg?
Ja, definitivt. Han har ett hjärta. Han har det i kylen bara.
Allianser. Vilka var allierade?
Vi hade trion, det berömda A-laget. En applåd för A-laget, tack.
Utifrån ser det ut som tjejer mot killar.
Var det så?
Killarna var totalt allierade.
Och tjejerna var inte starka, för jag känner
att det var många missförstånd mellan tjejerna.
Chian verkade vara för snäll för att välja sida.
- Ja. - Och Anna gick på vibbar.
Varken tjejer eller killar. Därför tyckte jag det var dumt
att ni röstade bort henne
för hon var enda tjejen som inte var helt för tjejerna.
Ja.
- Jag tror inte… - Vi hade en stark allians ett tag.
Jag tror definitivt att det var…
Inte tjejer mot killar. Det var inte meningen,
men det blev så på slutet.
Några tjejer kom överens med killarna och vice versa.
Ska vi prata om elimineringar?
Drottning Lydia, du åkte ut först.
Jag visste det så fort jag hörde att det stod mellan mig, Chloe och Ben.
Så fort jag hörde det sa jag: "Jag är ute."
Var du arg för att Alhan skrattade?
- Okej. Han bad om ursäkt. - Ja.
Så när han bad om ursäkt, var det okej.
När han skrattade har jag nog aldrig
varit så irriterad på nån.
Men han bad om ursäkt.
Han fick böter också.
- Ja, 20 000. - Tjugotusen.
- Värt det. - Värt det.
Ja, men det var för laget. Så då mådde jag sämre.
Sen hade vi AB.
Det här var chockerande.
Och det rörde upp saker i huset.
Jag är glad att det gjorde det. Om ingen brydde sig hade jag blivit arg.
Och Expressions, du gick emot killarna.
- Du röstade ut mig. - Av misstag.
- Orm. - Orm.
I såna fall kallar jag dig anakonda, det är ännu värre.
- Vet du… Det gör vi inte. - Ändå en orm.
AB-elimineringen är det värsta som hänt nån i huset.
Innan vi går in på det, här är en repetition.
Jag ska rösta på AB.
Anledningen är att han inte behöver den här möjligheten.
Mannen får chokladkaksmuffins.
Är jag en skitstövel?
På skärmen, när jag räknade rösterna, insåg jag…
- En sekund. - …att han var ute.
- Hej. - Titta på den här smitaren.
Det är han. Jag hälsar det.
Jag är inte rädd för honom.
- De sa: "Inget skitsnack". - Jag…
Förstår du?
Jävla orm.
Jag insåg att det var AB, det ser ni ju.
Sen är det ett avslöjande efteråt.
Så vi snackade lite. Och han sa: "Vem röstade du på?"
Jag visste vad jag gjort, så jag ljög. Jag sa: "Anna".
- När det kom… - Vi pratar klarspråk.
- Säg ditt. - Ja.
Vi frågade: "Vem röstade du på?" Han sa: "Anna."
- Ja. - Det var min grej.
- Jag sa det! - Ja.
Och vi har gått in i vardagsrummet. Och det står "AB" hela vägen
och jag ser Expressions och det står "AB". Jag tittade på killen
och tänkte: "Nä, vilken orm."
- Det var det. - Tidigt i spelet, killar mot tjejer.
Betydelselöst hur bra alla kommer överens.
Jag tror att du hade insiderinformation att tjejerna röstade AB.
- Nej! - Du ville ha ut honom.
- Ville jag? - Nej.
Sa du inte att de skulle rösta på Anna? Säg sanningen.
- Det var Anna och Alhan. - Ja.
Tja, allt är inspelat.
Ja, det är okej.
"De står i vägen för oss." Vad fan, AB.
De såg mig i ögonen och jag frågade där ute.
Jag sa: "Vem röstade du på?"
Han såg mig rätt i ögonen och sa: "'Anna".
Och sen på skärmen är han AB.
Jag är en bra lögnare som suger på att spela spel.
- Jag sa ju det. - Han äger det åtminstone.
- Aktör. - Ja, nu så.
Det är ju ett spel?
Chian, du lämnade oss.
Men inte på riktigt.
Kom du tillbaka för att hämnas?
Jag försökte.
- Och jag insåg precis… - Du kom tillbaka för Indiyah.
Jag var övertygad för jag tittade på… Såg killarna, skärmen,
jag lyssnade på chatten. "Ja, de har rätt."
Niotusen pund är inte vettigt.
Ville ni veta om jag tog pengarna,
kunde ni frågat.
Alhan frågade mig nästa morgon. Han drog in mig i gymmet:
"Tog du pengarna?"
Jag sa nej. Och förresten…
Det var nio tusen, och om man tänker på de som spenderade 30 000
på utmaningar och förlorade 50 000 på att singla slant,
varför skulle jag ta nio tusen?
Vi går vidare. Vilka var era favoritutmaningar?
Maten.
- Vad? - Ja.
- Din favorit? - Fick tårta.
- Jag hade redan ätit fyra muffins. - Okej. Ja.
Jag fick en sockerkick. Helt fantastiskt.
- Vad var din? - Matutmaningen.
Vi tittar tillbaka på vad som hände.
- Ät dricksen. - Ta lite penis i munnen.
Djuphalsa kuken. Kom igen.
Du, Eddie. Vänta!
Stoppa kuken i munnen!
- Ta bollarna! - Tryck ner mitt huvud.
Ja!
Nej!
Jag är ledsen.
Herregud.
Ett starkt minne för mig. Jag kommer ligga på min dödsbädd
och tänka på det.
- Det sista som kommer att passera. - Jag har haft bra erfarenheter.
Känslominnen.
- Jag har mina fyra barn. - Visst.
Har varit med på fyra förlossningar.
- Jag har vunnit Världens starkaste man. - Har du fyra barn?
Jag har lyft den tyngsta vikt en människa nånsin har lyft.
- Det här är toppminnen. - Självklart.
Hur jag hjälper Alhan ta en tjurkuk djupt i halsen är långt häruppe.
Fantastiskt.
Vi går vidare till Alhan.
Vi kan göra en hel show av ditt spenderande och trollning.
Japp.
Ville du reta alla med ditt spenderande på en gång?
Jag trodde inte jag skulle spendera nåt alls.
- Jag spenderade det… - Vilken lögn.
Men han började bra.
Dömde mig för matuppgraderingar
- och fick tre själv. - Låt mig svara.
Okej. Förlåt.
Så… Ja.
Jag menade inte att spendera så mycket som jag gjorde.
Några var böter och oavsiktliga köp.
Och du moonade Vic.
- Hans första lina crack. - Han gjorde det verkligen.
Det var kul.
Så länge du skrattar.
Ja, det är svårt.
När det inte finns nåt annat
- att göra i huset, affären… - Så spenderar du?
Det är den enda serotonin-kick man får.
Och de uttrycker sig så vagt…
…typ, en guldtacka för tiotusen.
Är det verkligen en guldtacka?
Jag trodde inte att jag skulle spendera så mycket som jag gjorde.
Ångrar jag nåt?
Är det din nästa fråga? Nej, jag hade spenderat mer.
Generellt sett var ni väldigt bra på frestelser.
Men vem kämpade?
Jag sa faktiskt nej till en Birkin.
Såg du den, Chloe?
Jag såg den.
- Den riktiga väskan? - Ja. En Birkin.
Hur ser den ut?
- En grå Birkin. - Har du den med dig?
Var är den? Var är min jävla Birkin?
Hämta Birkin åt mig.
- Pengar. - Nån borde tagit den.
- Birkin-väskan. - Tack.
- Den är underbar, Chloe. - Helt okej, va?
Jag vet inte om ni läst reglerna.
Men den som köpt nåt äger det.
- Vill nån ge sig till känna? - Det jag sa.
Vem köpte den?
Vem?
Eddie, du är en skitstövel.
Vad är det?
Är den inte min? Är det vad du försöker säga?
- Jag sa ju det. - Jag har lagt mina grejer i den.
- Jag vill säga… - Mina kort ligger i.
- Grattis… - Varsågod.
- …till Eddie för din Birkin-väska. - Herregud…
- Till frun. - Jag sa ju det.
Det här blir det ultimata fulspelet.
Får jag bekräfta Birkin-väskan, tack?
Vet ni vad, tjejer?
Jag kanske gör en ole dole doff för att se vem som får den?
Åh, herre…
- Du kan inte… - Det är kallt.
- Ge henne Birkin. Inga tårar. - Ska jag det?
- Det kan du inte göra. - Ja.
Jag har grejer i den.
Jag sa ju att det inte var din väska.
Ge tillbaka innan jag knockar dig.
Jag går nu.
Det minst hotfulla jag har sett.
Jag går nu.
Den har mina grejer. Öppna den.
- Hennes nycklar. - Jag köpte den åt dig.
- För du har varit en fröjd. - Tack.
- Helt otroligt. - Jag tror inte du köpte den.
Du gjorde huset glatt.
Tack.
- Tack. Jag uppskattar det. - Tack gode Gud.
- Okej. Det var vackert. - Jag fick en Oscar.
Jag vill ha ett sista ord från vinnaren.
- Ett litet tal? - Som den äldre killen,
vet jag att pengar kommer och går.
Jag har lärt mig genom åren
att erfarenheter är det viktigaste i livet
och detta har varit en jättefin upplevelse.
Jag är ledsen att de flesta av er
inte får några pengar. Jag är ledsen, men…
När man blir äldre
ser man tillbaka på såna här stunder.
Man är tacksam för dem. Jag är tacksam.
Tack allihop för att ni är så fantastiska
och trevliga och accepterande. Jag hoppas vi håller kontakten.
Underbart.
Vi hoppas att ni gillade en av de mest actionfyllda
säsongerna vi har haft hittills.
Tack för att ni är så förryckta.
Och tack för att ni tittade.
Välkomna till Inside.
Ja!
- Vem är den fulaste i huset? - Får jag säga du?
Nej, för fan!
Hämnden är ljuv, raring.
Jävlas inte med mig, bitch.
Herregud.
Vad är det med dig?
Redo?
Fan!
Vad har jag i håret?
Herregud!
Tryck på knappen!
- Jag behövde visa rövsprickan. - Så kan du inte göra.
Han skrattar som en psykopat.
Den här Birkin.
Huset är galet.
Man har ingen aning om vad som ska hända härnäst.
Vi tar på dräkten och lär oss mer om varandra.
Den blåstes upp när han fes.
Chian är tillbaka!
Ner på en!
- Storebror. - Vad?
Herregud!
…en fest för alla!
Var är vinet?
Undertexter: Sara Ritzén Awunor