‫לחלק ב-12, להעביר את האחד,‬ ‫ואנחנו מרוששים!‬
‫את יודעת מה לא חסר לנו? אהבה.‬
‫איך יכול להיות שנגמר לנו הכסף?‬ ‫היה לנו זרזיף קבוע של אורחים.‬
‫רובם נשארו בגלל התערבות,‬ ‫וחצי מהם עזבו באמצע הלילה.‬
‫אני מקווה שהם עזבו. החדרים שלהם היו ריקים.‬
‫טוב, הנה תוכנית להרוויח כסף.‬
‫נשבור את כל הקירות‬
‫ונבנה את מסלול המיני גולף המקורה‬ ‫ורדוף הרוחות הגדול בעולם.‬
‫נקרא לזה "בו במכה". רגע, אני מסוגל ליותר.‬
‫היינו בביצה כל הלילה,‬ ‫אבל זה היה שווה את זה.‬
‫היית בביצה כל הלילה?‬
‫לא אם זו בעיה מבחינתך.‬ ‫-כן!‬
‫אז לא היינו! ובלי קשר לזה,‬ ‫תראו איזה שריד עתיק מצאנו.‬
‫ילדים והשרידים העתיקים שלהם. מה זה עושה?‬ ‫-שולח דברים לתחילתו של הזמן.‬
‫שלחת את חשבון המים שלנו לתחילתו של הזמן?‬ ‫-הוא ישולם ממש באיחור.‬
‫סליחה, מה הטעם לשלוח משהו לתחילתו של הזמן?‬
‫זה נראה כמו משהו שאפשר להשתמש בו רק לרעה.‬
‫בן, למה יש לי מצפן‬ ‫שמכוון לערפד הקרוב ביותר?‬
‫או טבעת שהייתה שייכת לכלה של שד?‬ ‫-כי את תמסרי אותם לרשויות?‬
‫כי אין לדעת מתי חפץ‬ ‫בעל כוח עצום ונורא יהיה שימושי.‬
‫נכון, אבדון? אבדון?‬
‫יש אדם בחצר.‬
‫בהחלט יש אדם בחצר.‬
‫יש בו משהו מוזר. אולי הגלימה?‬
‫אני אוהב את הגלימה. זה מהודר.‬
‫האדם בגלימה לא יפריע לנו אם לא נפריע לו.‬
‫טוב, זה יותר מדאיג.‬
‫- מלון הרוחות -‬
‫לא, הם לא עושים כלום,‬ ‫אבל זה מרגיש כמו פשע.‬
‫יש לנו אוטובוס!‬
‫הם ממש מאורגנים.‬
‫איך הם עומדים כל כך בשקט?‬
‫מבחינה סטטיסטית,‬ ‫אחד מהם כבר היה צריך להתעטש.‬
‫אז כדאי שאתקשר שוב‬ ‫כשתהיה לי סכין תקועה בחזה.‬
‫אתה יודע, אני שמחה שלא שילמתי מסים‬ ‫כבר שלוש שנים.‬
‫השוטרים חסרי תועלת.‬
‫יופי, כי את כרגע הודית בהעלמת מס‬ ‫בשיחה מוקלטת.‬
‫התכוונתי שאנחנו ברשות עצמנו.‬ ‫-שמענו אותך, אימא. חזק וברור.‬
‫סליחה, מה שמעתם?‬
‫את מה שהתכוונת לומר!‬ ‫אנחנו לבד, ונעשה מה שצריך לעשות.‬
‫לא, הוספת את החלק האחרון.‬
‫-הוספת את החלק האחרון!‬ ‫-עוד מכונית. רגע, בלי גלימות.‬
‫אלה אורחים רגילים?‬
‫כנראה החלטה טובה.‬
‫טוב, אני יכולה להתעלם‬ ‫מלעמוד דוממים בגלימות על הדשא שלנו,‬
‫אבל אני שמה גבול‬ ‫בהרחקת לקוחות פוטנציאליים.‬
‫תיזהרי, אימא.‬ ‫-בנחמדות משיגים הרבה יותר, קת'.‬
‫היי, מה אתם רוצים, לוזרים?‬
‫נראה לך שאני מפחדת מכם?‬ ‫הותקפתי, הייתי אחוזת דיבוק,‬
‫וכל הזמן עוקבת אחריי רוח רפאים‬ ‫שנראית רק בזווית העין שלי.‬
‫אני רואה אותך, בדרך כלל.‬
‫לסיכום, תעמוד כאן כמה שתרצה.‬
‫החצר שלי היא החצר.‬
‫בן, תן את הארנק שלך.‬ ‫-כבר מוציא.‬
‫שלום לכם. סליחה. אמרתי לכולם לחכות לי.‬
‫חבר'ה, אפשר להוריד את הברדסים?‬
‫דניאל?‬
‫סליחה, מי אתה?‬ ‫-אני המנהיג טוד.‬
‫ואנחנו קבוצת אנשים בעלי תפיסה דומה,‬
‫ואנחנו זקוקים ל… 40 חדרים בערך?‬
‫ארבעים חדרים?‬
‫אנשים בעלי תפיסה דומה. אז אתם כת.‬
‫ניית'ן, אני בטוחה שהוא לא התכוון לזה.‬
‫לא, הוא צודק. אנחנו כת.‬
‫אנחנו גם מלכ"ר. ואנחנו מוכרים דבש.‬
‫ואנחנו נותנים טיפים מצוינים.‬
‫אז לגבי החדרים האלה…‬
‫סלח לנו לרגע.‬
‫קת'י, יש לי קצת ניסיון עם כתות.‬ ‫זה אף פעם לא נגמר טוב.‬
‫היית בכת?‬ ‫-טכנית, ב-12 כתות.‬
‫ואני אומר לך, אי אפשר לבטוח באף אחד‬
‫שאומר לך שיש לו את כל התשובות,‬
‫וגם גורם לך למכור תבניות אפייה נון-סטיק.‬
‫כן, אימא, זה פשוט לא מרגיש בסדר.‬
‫היי, אני לוריין.‬ ‫-אין לי בעיה עם זה.‬
‫אז מזומן זה בסדר?‬
‫ברוכים הבאים לאנדרווייל.‬
‫אז התוכנית היא לשחרר את העכבישים.‬
‫העכבישים יגרמו כאוס מוחלט, ואז…‬
‫אני אדקור את המנהיג בלב.‬
‫אתה תאיים לדקור.‬ ‫דקירה אמיתית בלב תיחשב כרצח.‬
‫פחות כיף, אבל בסדר.‬
‫שדה.‬
‫שד.‬
‫תמיד זוממים מזימה.‬
‫תראו את כל האורחים האלה.‬
‫כאילו שאנחנו מנהלים מלון אמיתי.‬ ‫-השירותים סתומים.‬
‫ניית'ן, יש לנו כל כך הרבה אורחים‬ ‫שנסתמה אסלה.‬
‫וזה נהדר, מן הסתם,‬ ‫אבל לכתות תמיד יש מניעים נסתרים.‬
‫שלא לדבר על איך שהם נטפלים לחלשי אופי.‬ ‫-כן, איפה בן?‬
‫אני אגיד להתחתן עם תקוותיי,‬ ‫להרוג את פחדיי, לעשות אהבה עם חלומותיי.‬
‫כן!‬ ‫-כל כך חכם.‬
‫בדיוק מה שחשבתי.‬ ‫-בנג'מין, מי המופקרות האלה?‬
‫את בטח אנאבל. בן צדק. את כל כך יפה.‬
‫ובכן, אני שמחה שהוא סיפר לכן.‬
‫אהבתי את הגלימה.‬
‫זה רק לסוף השבוע. ניית'ן?‬
‫פשוט תודה שאתם כת!‬ ‫-כבר הודיתי.‬
‫אז תודה שאתה רוצה לגייס אותי.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫בוא נראה אם יהיה טוב אחרי זה!‬
‫ניית׳ן!‬
‫אז יש לך רוחות רפאים, מה?‬
‫לא פלא, כשהמחיצה בין העולמות כל כך דקה פה.‬
‫רגע, אתה מבין ברוחות?‬ ‫-כשאתה בכת, אתה רואה דברים.‬
‫אין לו זכר.‬
‫טוב, תמשיך לחפש.‬
‫יש לנו טקס קטן בקרוב. יש לך מקום לאירועים?‬
‫אין לנו, וגם…‬ ‫-בהחלט!‬
‫אערוך לך סיור אחר הצהריים.‬ ‫-בן, לא!‬
‫תוריד את הגלימה!‬ ‫-רק לראות איך זה נראה.‬
‫הגיע הזמן לצ'ק אאוט.‬
‫איום בדקירה!‬
‫אסתר, לא.‬
‫הילד!‬
‫-הילד!‬
‫אדוני!‬
‫הוא מתכוון אליי או אליך?‬
‫מלכי, סוף סוף, כיבדת אותנו בנוכחותך.‬
‫המלך שלכם הוא אבדון?‬
‫אתה יודע שהוא שד לכוד בתוך ילד, נכון?‬
‫סליחה, לא ציינתי את זה?‬ ‫אנחנו חסידיו של אבדון.‬
‫ובאנו להגשים את הנבואה.‬
‫אבדון, יש לך כת?‬ ‫תגרום להם לעשות משהו חסר טעם.‬
‫כן, בוא לא…‬ ‫-תעשה סלטה לאחור.‬
‫מגניב.‬
‫המסדר שלנו חיפש במשך עשרות שנים.‬
‫תקשור עם רוחות אישר‬ ‫שאבדון נכבל לגוף אנושי,‬
‫אבל לא ידענו איפה הוא‬ ‫עד שמצאנו את הסרטונים שלו באינטרנט.‬
‫באתם עד לפה כדי לסגוד לאבדון?‬
‫לא באנו רק כדי לסגוד לו.‬ ‫באנו להחזיר אותו הביתה.‬
‫הביתה? כאילו, לגיהינום?‬
‫בלי להעליב, אבל זה הבית של אבדון ו…‬
‫סוף סוף! שוחררתי מהשממה האנושית הזו.‬
‫לא עוד כלבים,‬ ‫לא לחישות רכות, ולא הנאות פשוטות.‬
‫אנחנו עוזבים עכשיו? אוטובוס או מכונית?‬
‫המסע הוא מסע של הנשמה, אדוני.‬
‫וברגע שההכנות יושלמו, זה יקרה פה.‬
‫אתה המנעול.‬
‫אנחנו המפתח.‬
‫אתה המנעול. אנחנו המפתח.‬
‫אימא, את לא תיתני להם לעשות את זה, נכון?‬ ‫-כולנו אוהבים את אבדון…‬
‫במובן מסוים.‬
‫אם לקוחות משלמים רוצים למלא את המלון‬
‫ולשלוח את השד‬ ‫שאוכל את הנורות שלנו לגיהינום,‬
‫מי אני שאמנע את זה?‬
‫וואו. בן, תגבה אותי פה.‬
‫אני צריך לחתום על משהו בדם?‬ ‫הרופא אומר שיש לי פחות מהדרוש.‬
‫היו שלום, אצבעות קטנות.‬ ‫בקרוב, כוחן של 10,000 סערות יזרום בטפריי.‬
‫אבדון, אתה לא רוצה את זה.‬
‫באמת? אני חושב שכן.‬
‫אחי, הכנו רשימה של דברים לעשות השנה.‬
‫אני אלמד אותך לרכוב על אופניים,‬ ‫ואתה תלמד אותי להפנות את צילו של אדם נגדו.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫אנחנו צריכים למדוד את אבדון לגלימה ולכתר.‬
‫אתה, תרים אותי. אתה, תשמיע קולות של רכבת.‬
‫לפחות תבחר כת טובה יותר.‬ ‫הם בכלל לא יכולים לעשות סלטות לאחור!‬
‫תכירי בזה, אסתר.‬
‫אולי איבדנו את אבדון לנצח,‬ ‫ואת בן באופן זמני.‬
‫אני אנסה שוב עם בן.‬ ‫-ואני אאיים על הכת באלימות.‬
‫וזה אולם הנשפים הגדול שלנו.‬
‫יפה מאוד.‬
‫כמובן שנרצה נרות, פרחים.‬
‫בצבע אדום. אנחנו אוהבים אדום.‬
‫אין בעיה. אם כי יהיה תשלום נוסף.‬
‫היי, את הכסף לא לוקחים לקבר.‬
‫טוב, אני לא רוצה להכליל לגבי כתות,‬
‫אבל אתם לא תתפגרו כולכם‬ ‫על הרצפה בסוף, נכון?‬
‫כשהטקס יסתיים,‬ ‫זה יהיה כאילו שבכלל לא היינו פה.‬
‫כן. אבל עכשיו אתה מחייך‬ ‫כאילו שיש לזה משמעות נוספת.‬
‫אם זו בעיה,‬ ‫אני יכול לקחת את הקבוצה שלי למלון בעיר.‬
‫לא, זה בסדר. אני שואלת כל אורח‬ ‫אם הוא מתכנן למות פה.‬
‫אם זה ייתן לך הרגשה טובה יותר,‬ ‫אני אשלם כפול.‬
‫כפול?‬ ‫-כל חסיד נתן את כל חסכונותיו.‬
‫אחד מהם ייסד רשת פיצריות שבטוח שמעת עליה.‬
‫עשינו עסק.‬ ‫-דקרני דקרני!‬
‫נרות.‬
‫אוי, לא! הרוחות שרודפות את המלון הזה‬ ‫גילו שעומד להתקיים טקס,‬
‫והן לא מרוצות.‬ ‫-אסתר!‬
‫ילדה קטנה, את מנסה להבריח אותנו מהמלון‬
‫כדי שידידך השד יישאר לנצח?‬
‫אסתר, זה מה שקורה?‬ ‫-מה? לא, אני פשוט שונאת כתות.‬
‫ורק שתדע, יש לי דרכים…‬
‫התכוונתי לשאול על מוזיקה.‬ ‫יש להקה מקומית שנוכל לשכור?‬
‫יש לי להקה.‬
‫פול דקרני, מה הקטע, בן אדם?‬
‫דקירה היא רק תחביב. מוזיקה היא התשוקה שלי.‬
‫התקבלת. וכולכם מוזמנים לבוא ולצפות בטקס.‬
‫יש!‬
‫וזהו נר ההתמדה.‬
‫האנרגיה שבו עזרה לנו לעבור את ההמתנה.‬
‫לרוב האנשים אסור להסתכל על הנר הזה‬ ‫עד השנה השנייה.‬
‫אבל אתה מיוחד.‬
‫כאילו, בקטע טוב?‬
‫כן. עכשיו בוא נראה כמה זמן תוכל‬ ‫לשים את היד מעל הלהבה.‬
‫זה יקבע אם אתה מוכן לנר המסירות.‬
‫נשמע לי הגיוני.‬
‫אוקיי, זה מספיק!‬
‫בן, אני יודע שלשרוף את עצמך‬ ‫כדי להוכיח שאתה שייך נראה מגניב,‬
‫אבל תאמין לי, תמיד שואלים על זה‬ ‫בראיון העבודה הבא שלך.‬
‫אבל הצטרפת להרבה כתות.‬ ‫אני רוצה להצטרף רק לאחת.‬
‫זו אחת יותר מדי. מה עם החברה שלך?‬
‫אנאבל תסכים‬ ‫שאישה אחרת תשרוף לך את היד?‬
‫כנראה. היי, בל-בל, אין לך בעיה עם זה?‬
‫אני אנאבל אנסטסיו, ואני אהרוג את הנשיא.‬
‫מושלם. זו הערבות שלך, וזה מזכה אותך בנר.‬
‫אנשים, תתעוררו!‬
‫אתם סוגדים לאבדון!‬
‫אם לא הייתי מוצא אותו ביער,‬ ‫הוא עדיין היה תקוע בבור שהוא חפר בעצמו.‬
‫איש היערות!‬ ‫-מה אמרת?‬
‫אתה איש היערות‬ ‫שהוציא את מנהיגנו מהחשכה,‬
‫כפי שנחזה בנבואה.‬
‫איש היערות הוא אדם דגול.‬
‫כן, לא הייתי אומר דגול.‬
‫נר הכסף! זה שלוש מעל ירוק!‬
‫ורק אחד מתחת לזהב.‬
‫אז איך משיגים זהב?‬
‫אבדון, אתה ער?‬
‫לא ישנתי 100 שנה.‬ ‫-מגניב. זוז הצידה.‬
‫אני יודעת שמחר הוא יום גדול,‬
‫אז הכנתי לך משהו‬ ‫שיזכיר לך את הזמנים הטובים שהיו לנו.‬
‫זו שמיכת טלאים. כל טלאי מייצג‬ ‫הרפתקה אחרת שהייתה לנו,‬
‫והטלאי האחרון ריק‬
‫בשביל כל ההרפתקאות שכבר לא יקרו‬
‫כשלא תהיה פה.‬
‫כבר יש לי שמיכה, אז…‬
‫נו, באמת! ניסיתי לתחמן אותך להישאר!‬
‫אני לא יודעת למה אני צריכה בכלל‬ ‫אחרי כל מה שעשינו יחד.‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי, וחשבתי שאני שלך.‬
‫את מכרה קרובה מאוד.‬
‫סליחה?‬
‫אני שד בן אלמוות.‬ ‫אני מודד רגעים באלפי שנים.‬
‫זמננו יחד היה רגע חולף.‬
‫אני רגע חולף? אתה יודע מה? תיהנה בגיהינום.‬
‫תודה. אני איהנה.‬
‫זו סתם שמיכה רגילה.‬
‫למה שאדע להכין שמיכת טלאים?‬
‫זה דם?‬ ‫-קת'רין, אני אגיד לך את האמת.‬
‫חלק מזה כן.‬
‫אגיד לך מה, הנה דמי הניקיון.‬
‫כי את הכסף לא לוקחים לקבר.‬ ‫-את אמרת את זה, לא אני!‬
‫ניית'ן? חשבתי שיש לך בעיה עם הכת.‬
‫בעיה ענקית.‬
‫אבל אז גיליתי שהכת הזאת‬ ‫יודעת על מה היא מדברת.‬
‫זו לא מניפולציה אם הם צודקים.‬
‫ידעת שאני איש היערות?‬
‫חשוב מאוד במיתולוגיה.‬ ‫מספר שתיים אחרי אבדון.‬
‫אפילו נתנו לי איזה בחור‬ ‫שעוקב אחריי עם גלימה‬
‫כך שזה נראה כאילו אני לובש אותה. תראי.‬
‫ואני נושא את נר הפרובוקציה.‬
‫זה הכבוד החמישי בחשיבותו שיש.‬
‫זה ממש מדרבן אותי‬ ‫להשיג גם את ארבעת האחרים.‬
‫אבדון.‬
‫אתה נראה ממש יפה? מפחיד?‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫יפה בצורה מפחידה.‬
‫אם כולם יואילו בטובם לתפוס את מקומם.‬ ‫אנחנו עומדים להתחיל!‬
‫טוב, אז אני מניחה שזו פרידה.‬
‫תודה ששמרת על פתחי האוורור נקיים‬ ‫עם הגוף שלך.‬
‫תודה לך, קת'רין.‬
‫הנה כל העגילים שלך.‬
‫כן, זה הגיוני.‬
‫זו לא פרידה. רק התחלה של פרק חדש.‬
‫שמבחינתך זו חזרה לפרק ישן.‬
‫העניין הוא, נרדוף אותך אחר כך, חבר.‬
‫תודה, ניית'ן.‬
‫אני אתגעגע אליך מאוד.‬
‫ותודה לך, קורי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫איפה אסתר?‬
‫לא נראה לי שהיא תבוא.‬
‫מלכי, הגיע הזמן.‬
‫אנחנו להקת דקברא!‬
‫מתנו עם הכלים שלנו,‬ ‫אז הכלים הפכו לרוחות רפאים!‬
‫זה מה שרציתי לשאול.‬
‫וואו, זה יפהפה.‬
‫רגע! אני פה!‬
‫אני עדיין חושבת שאתה אידיוט שאתה עוזב,‬ ‫ואני אתגעגע אליך בטירוף,‬
‫אבל אם זה מה שאתה רוצה,‬ ‫זה גם מה שאני רוצה.‬
‫בכל אופן, הכנתי לך כל הלילה‬ ‫שמיכת טלאים אמיתית של ההרפתקאות שלנו.‬
‫זכרת שאני אוהב עצמות.‬
‫זו מתנה מכובדת.‬
‫אנחנו, חסידיו של אבדון,‬
‫נאספנו כאן כמשרתיו של אל האופל שלנו.‬
‫בעזרת הלהב הקדוש של קאריני‬
‫ולהב פחות קדוש מהמטבח,‬
‫נחזיר את אבדון הביתה.‬
‫החלה הנבואה האחרונה!‬
‫סליחה, "נבואה אחרונה"?‬
‫אני מנסה לשמוע את הסימן שלי.‬ ‫זה "אפוקליפסה".‬
‫מה?‬
‫הלילה נשחרר את אדוננו‬
‫ונטהר את העולם באש האפוקליפסה!‬
‫הוא המנעול.‬
‫ואנחנו המפתח.‬
‫עשי זאת.‬
‫טוד!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫הבן זונה הזה הבטיח לי!‬
‫זהו זה?‬
‫זהו זה? מישהו מת!‬
‫אני חושב שאסתר מתכוונת לומר‬
‫שעל אף הטרגדיה, הובטח לנו טקס להשבת אבדון.‬
‫כן, נחזיר את אבדון הביתה‬
‫על ידי יצירת גיהינום עלי אדמות!‬
‫אז אנחנו מביאים את ביתו אליו.‬
‫זה ניסוח מטעה מאוד.‬
‫יש!‬
‫לא חשוב לי לקבל יותר את הנר הכחול.‬
‫רוצו!‬
‫אמרתי לכם, סוף של כת הוא אף פעם לא טוב.‬
‫אז למה הצטרפת לכת הזאת?‬
‫למה נתת להם להשתמש באולם הנשפים?‬
‫אפשר לא למות תוך כדי ריב?‬ ‫-אבדון עדיין שם.‬
‫הוא שד. הוא יהיה בסדר.‬
‫אנחנו צריכים להגיע למקום בטוח.‬
‫צפרדעים, מה? מה תגידו על זה?‬ ‫התנ"ך צדק במשהו.‬
‫אימא?‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫זוכרים איך ששיחקנו ברצפה היא לבה?‬
‫טוב, עכשיו זה נכון! נכון שזה כיף?‬
‫המטאור הזה בדרך אלינו!‬
‫אבדון?‬
‫יש לי כוחות עכשיו.‬
‫ילד שד טוב!‬
‫אל תעודד אותו.‬ ‫הוא נתן לכת הזאת להתחיל אפוקליפסה.‬
‫לא ידעתי שזה יקרה. הם רימו אותי!‬
‫כמו כשניית'ן גונב לי את האף!‬
‫איך נעצור את זה?‬
‫אי אפשר לעצור את זה.‬
‫זהו קץ הימים, והוא כבר החל!‬
‫תצטרכו להסתגל.‬
‫רוצו!‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫תפסיקי להגיד את זה ככה!‬
‫אנחנו לכודים!‬
‫חבר'ה, אני חושב שנוכל לקפוץ לפני ש…‬
‫לא, לא משנה.‬
‫תטפסו על העץ! ניית'ן, קדימה!‬
‫אני עולה.‬
‫חשבתי שאוכל לטפס על עץ‬ ‫כי אני יכול לטפס על סולם.‬
‫חוקים של רוחות, הבנתם?‬
‫דוד ניית'ן!‬
‫זה בסדר.‬
‫האדמה הזאת הרבה יותר מוצקה‬ ‫מאשר האדמה שנפלה לתוך לבה!‬
‫ניית׳ן!‬
‫אוקיי. קדימה, חבר'ה. תמשיכו לטפס.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫עכשיו, בואו נמצא דרך…‬
‫אימא!‬
‫פשוט תמשיך לטפס.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫בן! תוריד את החלוק!‬
‫אני לא יכול. אני עירום מלמטה.‬ ‫-מה? למה?‬
‫חשבתי שזה כמו חלוק רחצה!‬
‫אז מה התוכנית שלך להלילה?‬
‫אבדון, אם יש בך אפילו חלק קטן‬ ‫שאכפת לו ממני כמו שאכפת לי ממך,‬
‫אתה תתקן את זה.‬
‫תמצא דרך.‬
‫שדה.‬
‫שד.‬
‫תמיד…‬ ‫-תמיד…‬
‫תמיד זוממים מזימה.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫למען המלך!‬
‫בשביל קרייג וכולם בשולחן 12!‬
‫היי, חבר.‬
‫…אש האפוקליפסה! הוא המנעול.‬
‫זה על זה שרימית אותי.‬
‫אוי ואבוי!‬
‫מה עשית?‬
‫אנחנו מאיימים לדקור, זוכר?‬
‫הוא רצה שהבחורה תהרוג אותו‬ ‫כדי לעורר את האפוקליפסה.‬
‫אז אם אתה תהרוג אותו‬ ‫זה לא יגרום לאותו הדבר?‬
‫אולי.‬
‫היי, חבר.‬
‫הוא המנעול, ואנחנו…‬
‫לפני שתשאלו, אם הוא היה מת,‬ ‫הכוחות שלי היו חוזרים,‬
‫אבל העולם גם היה בא אל קיצו.‬
‫רגע, אז ויתרת על הכוחות שלך‬ ‫כדי להציל אותנו? אבדון!‬
‫טוב, כאילו, לא…‬
‫לא הבנת שאם תציל אותנו, לא תקבל כוחות?‬ ‫-צריכה להיות דרך שבה אוכל לקבל את שניהם.‬
‫מרגיש לי שזה לגמרי או זה או זה.‬
‫אתה מרגיש לגמרי או זה או זה.‬
‫אני יכול לקבל את שניהם.‬ ‫אציל אתכם ואשחרר את עצמי.‬
‫לעזאזל, טוד.‬
‫לא!‬
‫מישהו שומע אותי? מאיפה נביא כסף?‬
‫אבדון, זה חשוב.‬
‫באמת? זה חשוב יותר מזה שאבין‬ ‫איך לתת לכת לשחרר אותי,‬
‫אבל גם למנוע מהכת‬ ‫לגרום לאפוקליפסה שתהרוג את כולכם?‬
‫אני אוהב חידות. תגיד את זה שוב.‬
‫חייתי את היסטוריית העולם 100 פעמים.‬ ‫-זה מספיק סוכר לאבדון.‬
‫היום מגיע לכם המטאור.‬
‫היי, מה קורה איתך?‬ ‫זה פשפשים? אתה תמצא עוד.‬
‫עליי לבחור בין תהילה לחברות.‬
‫מה אתה אוהב יותר?‬
‫תהילה.‬ ‫-נהדר, קלי קלות.‬
‫אבל כשאני משיג אותה, זה לא בסדר.‬ ‫-אז, חברות.‬
‫אבל אני רוצה תהילה.‬ ‫-אז תהילה.‬
‫זה מרגיש לא טוב.‬ ‫אני רוצה שגם תהילה תרגיש טוב.‬
‫טוב, חבר, נשמע לי שאתה רוצה חברות.‬
‫אתה פשוט לא אוהב את זה.‬
‫כל זה בשביל רגע חולף. אני…‬
‫אלא אם כן… לא היית סתם רגע חולף.‬
‫יש אדם בחצר.‬
‫אדוני.‬
‫זה מבחן?‬
‫הילד.‬ ‫-זה הוא!‬
‫יחי אבדון, אדון ה…‬
‫אלוהים! לא את האצבעות!‬
‫אז מה זה היה?‬
‫כת מוות שמנסה לגרום לאפוקליפסה.‬
‫זה כנראה המהלך הנכון.‬ ‫-אתה חושב שהם היו משלמים על חדרים?‬
‫הנה תוכנית להרוויח כסף.‬
‫נגבה מאנשים 50 דולר‬ ‫להרוס חדר כמו כוכב רוק.‬
‫מי לא רוצה להרגיש כמו כוכב רוק?‬ ‫-אהבתי!‬
‫אתה באמת חושב שנוכל לקבל 50 דולר?‬
‫אבדון, אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני חושב שכן.‬
‫יופי. כדאי שתיכנס.‬
‫שמתי מרשמלו בכיסים של בן,‬ ‫ועוד רגע יתקיפו אותו…‬
‫למה?‬
‫לעזאזל, ג'סיקה!‬
‫ג'סיקה? ג'סיקה!‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬