SNOBBEN PÅ LÄGER
Jag kanske anmäler mig till badminton idag.
Vad säger du, Karl?
Vad är det där?
- En anmälningslista för astronautträning. - Vilken konstig lägeraktivitet.
Jag håller mig till badminton.
"Sallys tand."
Titta på den här mackan. Jämn smörfördelning.
Perfekt distribuerad marmelad.
Inte illa, om jag får säga det själv.
Det är inte så illa.
Jag tappade en tand.
Det var hård marmelad.
Mår du bra?
Bra?
Jag mår toppen!
Det här innebär ett besök av tandfen!
Ge plats, ge plats.
Här kommer jag, minus en tand.
Snobben, har du hört?
Jag har tappat en mjölktand.
Har ni hört att jag har tappat en tand?
Det är vad ryktet säger.
Jag undrar vad tandfens taxa är nuförtiden.
Är det en fram- eller baktand?
Bak.
Man får mer för dem, för de gör mer av tuggandet.
Det hade jag inte tänkt på.
Tandfen brukar bara ge mig en femma.
Det här kan bli en hel tia. Den här tanden är en guldgruva.
Visst, om du lämnade en eftersändningsadress hemma
innan du åkte hit.
Vad menar du?
Hur ska tandfen annars hitta dig?
Om jag lägger den under kudden så trodde jag att tandfen hittar den.
Hur då? Det är inte jultomten vi snackar om.
Han håller koll på alla, han jobbar ju bara en natt om året.
Och han har nissar som hjälpredor.
Det hade jag inte tänkt på.
Därför lämnar jag alltid en eftersändningsadress.
Det gör hon.
Besök hos mormor, pyjamaspartyn, allt.
Det är bara sunt förnuft!
Det är kört för mig.
Behåll tanden tills du kommer hem och lägg den under kudden då.
Jag vill inte att den sjunker i värde.
Du kan väl skriva lägrets adress till tandfen.
Där har vi det! Hjälp mig skriva, storebrorsan.
"Kära tandfen, jag skriver för att informera dig om en lägesförändring
för jag har tappat en tand och vill inte att du går fel.
Normal taxa för en baktand är visst en tia
men om du föredrar att ge mig två femmor, eller..."
Vi bör nog hålla oss till din adress.
Du har rätt.
"Jag finns på Vårsjöns läger, stuga B, första kojen vid fönstret.
Bästa hälsningar och så vidare, Sally."
Jag postar det direkt.
Du är världens bästa storebror.
En tia är mycket pengar.
Jag måste ta fram en ansvarsfull ekonomisk plan.
Vänta. Jag vet inte var tandfen bor.
Vart ska jag skicka det här?
Jaha. Man säger att man "tappar" en tand när den trillar ut.
Sally har den kvar.
Hon vill skicka brev till tandfen, men jag vet inte var det är.
Jag vill inte göra henne besviken.
Tänker du samma sak som jag?
Nej, Snobben. Jag ger dig tian
så kan du göra tandfens jobb och byta den mot Sallys tand.
I utbyte mot ett hundkex?
Så där.
Nu behöver jag bara somna så får tandfen göra resten.
Men tänk om jag inte somnar, om jag är vaken hela natten?
Tänk om...
Okej, Snobben.
Du behöver bara smyga in och göra bytet utan att väcka nån.
Är du med?
Det här är min enda tia, så var försiktig.
Det känns bra att göra nåt snällt för nån.
Tack, kompis.
Det ska bli kul att se Sallys min imorgon.
Tandfen var här!
VÅRSJÖN
Ett hundkex?
Det här är skandal.
Det är oerhört. Jag ska stämma nån!
Vad har jag gjort tandfen för att förtjäna detta?
Jag väntade mig kontanter, inte kex.
Och hundkex, dessutom.
- Det är nog en miss. - Skriv ett brev!
"Kära tandfen. Jag fick din 'present' i utbyte mot min tand.
Att tappa mjölktänder är visst ett tecken på mognad.
Jag känner mig mycket mer mogen nu.
Mogen och desillusionerad.
Ställ det här till rätta!
Bästa hälsningar, Sally."
Snobben, du gav Sally fel sak.
Jag vill påminna om att ett barns känsla för rättvisa och magi står på spel.
Bytte du?
Var är tian, då?
Vad ska vi göra?
Vi måste ha nåt att lägga under kudden.
En skuldsedel?
Undertecknad av tandfen?
Kan ni fatta det?
En handskriven skuldsedel från tandfen är bättre än en tia.
Jag kanske inte ens löser in den. Vem mer har hennes autograf?
Du borde rama in den.
Vilken bra idé.
Det blir svårt att inte lösa in en skuldsedel på 250 kronor.
Tvåhundrafemtio kronor?
Så går det när hunden får ta hand om decimaltecken.
SCOUTHANDBOK
"En Beaglescout är: Händig."
"Den fantastiska naturen.
Dess skönhet och stillhet är tidlös.
Tyvärr varar det inte alltid så länge.
Men en händig Beaglescout är alltid redo.
När en Beaglescout blivit händig finns det inget hen inte kan laga."
Swish.
Det räknas, vet du.
Va? Min munk.
Det här är ju en vanlig bulle nu.
Milda makter.
"Men kom ihåg: att vara händig betyder inte att man måste laga allt.
Med andra ord: är det inte trasigt så laga det inte."
"Tuggummidilemmat."
Vilken pinsam uppvisning!
Vad hände med lagarbete, gemenskap, sammanhållning?
Din handbok har väl nåt att säga om det här?
Där står det, svart på vitt.
"Lagarbete är grundbulten i alla framgångsrika scoutgrupper."
Usch och fy.
Jag vet att jag har det där Joe Shlabotnik-nybörjarkortet.
Där ser man.
Ett tuggummipaket, och det är tre kvar.
Vifta inte med det om du inte kan dela med dig, Karl.
Lägrets sista kända tuggummi tuggades för flera dagar sen.
Det där är hårdvaluta.
Det är bara tuggummi, vad är...
Ursäkta, men var det prasslet från ett tuggummipapper jag hörde?
Jag kanske misstog mig.
Var det en lättnadens suck jag hörde?
"Verkligt lagarbete kräver att man lyssnar på varann.
Börja öva på dessa förmågor med en enkel övning i ögonkontakt."
Du går verkligen runt med tuggummit i fickan.
Jag tror inte på att lägret är så tuggummigalet som du hävdar.
Pratar ni om tuggummi?
Vem har tuggummi?
Karl har tuggummi!
Jag hoppas du kan dela med dig.
Det är klart att han kan. Det är ju Kalleponken.
Nja, jag har faktiskt bara tre bitar.
- Det duger inte! - Vi kräver tuggummi!
Lugna er, allihop.
Det finns en uppenbar lösning.
- Gör det? - Ja.
Karl får välja sina två favoriter att dela med sig till. Enkelt.
- Vänta. - Ja, så gör vi.
- Gör inte bort dig. - Låter rättvist.
Milda makter.
"Lagarbete bygger på tillit.
Under ledning och på rätt sätt
är ett tillitsfall ett bra sätt att skapa gemenskap.
Släpp taget och fall bakåt i armarna på truppen
som en uppvisning i tillit och kamratskap."
Hela lägret pratar om dina tuggummin, storebrorsan.
Påminn mig inte.
Jag avundas dig inte som behöver välja vem som får den extra biten.
Det är faktiskt två extra bitar, Sally.
Ja, men när du har gett mig en finns det en kvar.
Du tänker väl ge mig ett av dem, eller hur?
Din enda syster. Ditt kött och blod.
Jag måste väl få ett?
Jag måste nog tänka över det här.
Som min bror har du faktiskt en del rättsliga skyldigheter!
Tysta. Här kommer han.
Är det en ny tröja, Karl? Den var fin.
Har du gjort nåt annorlunda med håret?
Den här uppmärksamheten känns på nåt vis tuggummibaserad.
Jag kanske bara är cynisk.
Hej, tuggummi!
Kalleponken. Här borta.
Hur är läget?
Inte så bra.
Jag antar att allt det här är mitt fel.
Jag är ledsen.
Tack, det uppskattar jag.
Folk kan vara falska när det är nåt de vill ha.
Gör det enkelt för dig.
Ge tuggummit till den första personen du ser.
Från och med nu.
Precis nu.
I det här ögonblicket.
Jag vill ha tuggummit, Karl.
- Aldrig. - Jag är Karls favorit.
Han ger det till mig!
Jag står inte ut!
Jag önskar att jag inte hittat tuggummit alls!
"Lagarbete kräver kommunikation för att nå ett gemensamt mål.
Som test, låt gruppen guida en person med ögonbindel
genom en hinderbana med hjälp av sina röster.
Att tala en i taget är ett fint sätt att visa lagarbete.
Lagarbete går i slutändan inte att tvinga fram.
En Beaglescoutgrupp blir ett verkligt lag
när de struntar i sina olikheter och samarbetar.
Inget förenar ett lag som ett gemensamt mål."
Vad ska jag göra?
Vem jag än väljer så blir de flesta besvikna.
Det är verkligen en omöjlig situation.
Men sånt är väl livet.
Man kan inte göra alla nöjda.
Där har vi det!
Vi har fortfarande inte tuggummi.
Lystring, allihop.
Jag har en sak att säga.
Tysta, allihop.
Min kära, fina bror, som aldrig drar sig undan från sina skyldigheter
har bestämt hur han ska göra.
Ja, det har jag.
Jag slängde dem.
Du gjorde vad då?
Jag slängde dem.
Tuggummit är borta och ingen får nåt.
Inte ens jag.
Det är bättre att alla blir lika besvikna
än att vi är avundsjuka på varann, trots att alla blir arga på mig.
- Han har rätt. - Okej.
Vem behöver tuggummi?
Vilken kille.
Ibland tror jag att världen behöver lite mer Karl.
Vad gjorde du med tuggummit, till slut?
BASERAT PÅ "SNOBBEN" AV CHARLES M. SCHULZ
Översättare: Tilda Appelberg
Undertexter: DUBBING BROTHERS
TACK, SPARKY. ALLTID I VÅRA HJÄRTAN.