"Рингове".
СПРИНГ ЛЕЙК
Забелязах, че кучето на брат ти не е като другите.
Свиква се.
Мама е ветеринарка. Разбирам се с кучета и ги обичам.
- Дали ще иска да носи пръчка? - Не се надявай.
Хайде, момче, дръж! Донеси!
Не си падаш по тази игра, а?
Добре.
Тогава...
Да хвърляме рингове! Първо ти.
Чудесно.
Сали, ти си на ред.
Тортата ми! Пинятата ми! Роклята ми!
Кой беше?
Не, благодаря. Ринговете са за бебета. Предпочитам сериозни спортове като дамата.
Както искаш. Да играем пак?
И пак наравно!
- Сали, наистина ли не искаш да играеш? - Да.
Търпеливо ще изчакам да осъзнаете колко скучна е тази игра.
Пропускате истинската наслада от реденето на камъни.
Пак наравно.
Не знаех, че си такава скрита лимонка, Снупи.
Бате, моля те, посъветвай ме.
Сериозно ли искаш съвет от мен? Само кажи!
Да не те плаша, но едно приятелство е под въпрос.
Ясно. Приятелството е сложна материя.
За доверието ли ще питаш? За съчувствието, честността?
Научи ме да хвърлям рингове.
Добре.
И пак равни! Добре, хайде да усложним правилата.
- Стар геврек? - При тази спешност - това намерих.
Така, вдигни брадичката.
Изправи гърба, свий лакътя и коляното.
Другото коляно. И запомни: важно е движението в китката.
И хвърляш.
Дали да не застанеш по-близо?
Успях! Научих се да хвърлям рингове!
Имаме още работа, докато стигнем до хвърлянето...
Това ми стига. Благодаря, бате.
Ако някога имаш нужда от истински съвет, на линия съм.
Аз съм извор на житейска мъдрост.
Извор.
Добре.
- Готова съм да играя. - Идеално. Добавихме правила.
За следващото хвърляне ще сме с гръб, ще се целим с огледало.
Ще започнеш ли?
Забравих си ръкавиците за хвърляне в бунгалото.
Ръкавици за хвърляне ли?
Ако искам да усвоя ринговете,
трябва да мисля по-мащабно от брат ми
и да потърся експертна помощ.
Съжалявам, не е моята игра.
Обичам дисциплини, в които стреляш в нещо, не над него.
Футболни врати, греди, баскетболни кошове.
Благодаря все пак.
- Гадост. - Може пък ринговете да са ми забавни.
ПСИХИАТРИЧНА ПОМОЩ - 5 ЦЕНТА
Диагноза: страх те е от успеха.
Не съм такъв човек.
Я чакай.
Ти ли съсипа празника ми?
Дошла си на точното място.
"Ринговете заменили конските подкови -
заради нуждата на конете от подкови и недостига на желязо през 1876 г.
Играчите се редуват..."
- Как върви с ринговете? - Ужасно!
Наоми и Снупи цял ден на това играят, а аз не го мога.
Ами ако се изложа?
Да не съм дошла на лагер да търпя унижения?
Какви унижения?
Наоми е страхотна в тази игра, а аз изобщо не я мога.
Ще се разочарова от мен и ще се усъмни имаме ли нещо общо.
И докато се усетя, край с приятелството ни.
Приятелството не е да сте еднакви във всичко
или да умеете едни и същи неща.
С приятеля ти е приятно.
- Прекалено оптимистична теория. - Може би.
Това, че приятелят ти е добър в нещо, не е повод да се чувстваш изолиран,
а възможност да се гордееш с него!
Не бях се сещала за това.
Благодаря, бате.
- Ето те и теб! - Да, и съм готова да хвърлям рингове.
Вече приключихме. Търсехме те да видим какво ти се прави.
Вярно ли? Играла ли си "Гледай си работата"?
Да, но не я разбирам много.
- Много важно! - Добре тогава.
Снупи?
Имаш ли деветки?
- Гледай си работата. - Не е възможно!
А ти, Снупи?
Не е възможно!
Извинявай, Чък. Явно и да искам, не мога да пропусна.
"Бийгълът скаут е търпелив".
- Какво е това устройство? - Слънчева фурна.
Направих я от кашон и фолио.
Лови топлината на слънцето и готви.
Какво ще печем? Бут? Два бута?
Мислех нещо от сорта на разтопени бонбони.
Не се ли пекат на лагерния огън?
А Слънцето не е ли най-големият лагерен огън?
Остава само да чакаме.
Спокойно, ще станат за нула време.
Търпение, Снупи! Ако ги гледаш, бонбоните не се пекат.
Работи! Покафеняха.
Момент.
Било е сянка от листо. Забравете.
Невероятно! Чакаме цял ден и нищо. Какво ли съм объркала?
На това му викам приспособяване.
Суровите бонбони също са вкусни!
Какво правят?
Снупи помага на отряда си да спечели значка за плаване.
Да му кажем ли, че езерото е там?
Накрая сами ще се усетят.
"Писма".
Здрасти, Снупи. Писмо ли пишеш?
"Скъпи Спайк"... На брат си ли пишеш? Поздрави го от мен.
"Кръглоглавият, който ме храни, те поздравява.
Искам да ти разкажа какво открихме с отряда
в опита си да спечелим значка за колекционерство.
Захванахме се с голям ентусиазъм.
И като всеки сериозен колекционер се запитахме какво да събираме.
Идеята на Конрад за ретро коли изисква много пари.
Хариет предложи лунни камъни, което е непрактично.
Удсток предложи да е нещо от околността.
Май трябваше да им обясня какво значи "колекция".
Оказа се по-трудно от очакваното."
"Скъпи дядо, винаги си казвал, че след чифт хубави обувки,
най-важното е да притежаваш чувство за хумор.
Ще ти разкажа нещо по темата.
Всичко започна една сутрин, докато си миех зъбите."
Това сметана ли е?
"И наистина беше!
Станах жертва на класически лагерен номер,
спретнат не от другиго, а от виртуоза на шегите - Шрьодер.
Нямах избор, трябваше да отвърна."
Купих ги точно преди лагера.
Защо не ми стават?
Този Франклин!
"Разбрах, че и за готин номер,
и за невинна пакост
чувството за хумор помага
и е добре приятелите да го имат."
"След обстоен и просветляващ обзор на понятието "колекция"
бяхме готови да заслужим значката.
От уважение към природата решихме да колекционираме листа.
За жалост, забравих важен факт.
Няма птица, която да устои на купчина листа.
Започнахме отначало."
"Скъпа лельо Мариан, лагерът върви добре,
в голяма степен благодарение на мен.
Повечето игри бяха забавни, някои повече от други."
Нямам търпение за "Лунна лудост".
Голямо чудо. Да не спиш, за да гледаш Луната?
Не ми звучи нито като мероприятие, нито като лудост.
Ще има лунно затъмнение - наблюдава се, когато Луната е най-близо до Земята.
Приготви се за сближаването на небесните тела.
Готова съм.
"Допълниха мероприятието с игри.
Те бяха забавни, но ми се стори, че всички преувеличаваха
вълнението да се гледа Луната."
Вижте.
"Нещо, което мислиш за тъпо,
може да ти хареса, ако го пробваш."
"След провала с листата с отряда решихме да събираме нещо,
което не ги изкушава да скочат в него - шишарки.
И по-точно - шишарки, които приличат на щати.
Бил намери Минесота.
Хариет - Юта, а Удсток, Конрад и Оливър откриха Тексас,
Орегон и Делауер.
Оказа се, че шишарките им приличат само на други шишарки.
Отново греда."
"Скъпи мамо и татко, пиша ви, защото бате ме накара.
Ще бъда кратка.
Наскоро отрядните ни наградиха с кино вечер в лагера."
Дано филмът е екшън.
Дано е документален.
Не сте ли разбрали?
Ще гледаме стар филм на ужасите - "То се появи от космическата лагуна".
Едва ли ще ни пуснат нещо много страшно.
Преди години едно дете толкова се уплашило от филма, че още не излиза от вкъщи.
Ще бъде забавно.
Не съм гледала филми на ужасите.
- Ами ако се уплаша? - Това е целта.
"Притесних се. Не исках да ми излезе име, че съм страхливка."
С приятелката ми Наоми измислихме план за намаляване на страховете ми.
Бях готова.
Оказа се, че да се страхуваш, е забавно,
особено ако всички се страхувате заедно.
Един от най-хубавите ми спомени това лято.
Послепис: пратете бисквити, за предпочитане с шоколад.
Поздрави, Сали Браун."
"Дотук колекционерските ни опити бяха неуспешни.
Знаех, че трябва да събираме нещо рядко, но още не знаехме какво.
Изведнъж се сетих.
Сетих се какво да изберем,
но ние вече го събирахме -
спомени.
Приятните моменти не продължават вечно,
но можем да ги помним до края на живота си.
Затова спомените са най-ценната колекция.
Твой любящ брат Снупи, който е на скаутски лагер."
ПО КОМИКСА НА ЧАРЛС М. ШУЛЦ
Превод на субтитрите Анна Делчева
ОБИЧАМЕ ТЕ, СПАРКИ.