‫מחנה סנופי -
‫יודעים מה אנחנו צריכים לעשות?
‫לספר סיפורים מפחידים סביב המדורה.
‫כן! ‫- כן.
‫נשמע מהנה.
‫אני אוהב סיפורים מפחידים.
‫אני לא מכיר אף סיפור מפחיד, סנופי.
‫אולי נעשה שירה בציבור?
‫אוף.
‫סיפורים מפחידים אם כך.
‫לפני שנתחיל, אני רוצה עוד מרשמלו צלוי.
‫הכול נגמר?
‫איך כבר נגמרו כל המרשמלו?
‫סנופי!
‫״קומזיץ מעשיות״.
‫ואז היא הבינה
‫שהמכונית שעקבה אחריה ‫לא הבהבה באורות כדי להפחיד אותה,
‫אלא כדי להזהיר אותה ש...
‫שהלחץ בצמיג שלה היה נמוך.
‫זה משפיע על צריכת הדלק.
‫כמובן.
‫לא הכי מפחיד, אבל מעורר דאגה.
‫זה היה סיפור ממש מפחיד, פרנקלין.
‫אהבתי שהוא היה מצמרר,
‫אבל שהוא כלל גם אזרח מודאג שעשה מעשה טוב.
‫מי הבא בתור?
‫אני.
‫האגדה שלי נקראת ״הילד עם הידיים הרדופות״.
‫פעם היה ילד שאהב לנגן מוזיקה קלסית.
‫אולי תנגן משהו עכשווי יותר, ‫כמו רוק אנד רול?
‫כשמשהו נצחי, הוא עכשווי לעד.
‫הוקוס־פוקוס.
‫מה זה אמור להביע?
‫לא משנה כמה הוא ניסה, ‫כל מה שהוא ניגן נשמע כמו משהו אחר.
‫בטהובן היה ביבופ.
‫רחמנינוב היה רוק.
‫גם מוצרט היה מוזיקה שהוא לא אהב.
‫לזה אני קוראת מוזיקה.
‫והוא לעולם לא ניגן עוד בטהובן.
‫אהבתי שבסיפור היה גיבור.
‫הילד עם הידיים הרדופות?
‫המכשפה כמובן.
‫טוב. מי הבא בתור?
‫אני, אני. אני אספר.
‫פעם הייתה ילדה שאהבה פיצה.
‫אבל היא אכלה פיצה רק באירועים מיוחדים, ‫כמו ביום ההולדת שלה.
‫באותה שנה היא הביעה משאלה ‫ביום ההולדת שלה...
‫לאכול פיצה כל הזמן.
‫בבוקר למחרת היא קיבלה פיצה לארוחת בוקר.
‫ואז פיצה לארוחת צהריים.
‫ארוחה אחרי ארוחה,
‫היא קיבלה רק פיצה.
‫היי, מארסי. אפשר חצי מהכריך שלך?
‫כל מה שאני מקבלת לאחרונה זה פיצה.
‫הנה. קחי את כריך הנקניק שלי, אדוני.
‫זו פיצה.
‫אדוני, הכול בסדר?
‫נכון, משאלת הפיצה שלה התגשמה...
‫אבל כל דבר טוב בהגזמה הוא רע.
‫וואו.
‫זה מה שנקרא תפנית אירונית, מארסי.
‫הבנתי, אדוני.
‫מטריד מאוד.
‫מי הבא בתור?
‫בחיי... לא נעשה מעט מאוחר?
‫אני! ‫- אני רוצה לספר.
‫אני אספר. ‫- תבחרו בי.
‫היא החליפה ערוץ בלי סוף.
‫אבל הודות לשלט המקולל,
‫לא שידרו כלום מלבד...
‫החדשות.
‫אבל אם היקום מתרחב, אז סביר להניח
‫שיום אחד הוא יגיע לקצה, ‫ותישאר רק אפשרות אחת,
‫התכווצות.
‫ומה אז? אני שואל.
‫מה אז?
‫רק נדמה לי או שהירח נראה קרוב יותר ‫מכפי שהוא נראה לפני כמה דקות?
‫נראה שרק אתה ואני נשארנו, צ׳ארלי בראון.
‫כן. נכון.
‫בבקשה.
‫זהו הסיפור המפחיד על הילדה ‫ששום דבר לא הלך לה.
‫היא התעוררה ביום רגיל לחלוטין...
‫או כך היה נדמה.
‫אבל משהו היה שונה.
‫בהתחלה, היא ניסתה להעיף עפיפון.
‫אבל הוא נתקע בעץ.
‫והמצב רק התדרדר.
‫אפילו לא כרטיס ברכה אחד לחג האהבה?
‫היום הזה יכול להיות גרוע יותר?
‫ולעולם לא שמעו ממנה שוב.
‫נשמע נורא.
‫מוכר נורא.
‫אוקיי, אחי הגדול. תורך.
‫באמת?
‫היי, תראו את הכוכבים.
‫נכון שהם יפים?
‫תפסיק למשוך זמן, צ׳ארלי בראון.
‫כן. תתחיל לספר סיפור מפחיד, צ׳אק.
‫אוקיי. טוב, לילה אחד, די דומה ללילה הזה...
‫במקום בדיוק כזה,
‫עם ילדים
‫כמונו.
‫והיה...
‫שיח.
‫אבל לא סתם שיח.
‫שיח רדוף שהתעורר לחיים והפחיד את כולם.
‫אלוהים אדירים.
‫אני מעריך את הניסיון של צ׳ארלי בראון, ‫אבל הסיפור שלו לא היה מפחיד.
‫זה השיח הרדוף!
‫כנראה אני פשוט לא יודע לספר סיפור מפחיד.
‫״האם אתה יכול להיות צופה ביגל?
‫הקמת אוהל.״
‫״אחד ההיבטים הבסיסיים בתנועת צופי הביגל
‫הוא ללמוד איך להקים אוהל.״
‫״אם אינך בטוח איך להתחיל,
‫רוב האוהלים מגיעים עם חוברת הדרכה ‫שנועדה להקל עליך.״
‫״אחרי קריאת ההוראות,
‫הגיע הזמן להקים את האוהל.״
‫״כמובן, כשמדובר במחנאות,
‫אין כמו לישון תחת כיפת השמיים.״
‫ספר הדרכה לצופה ביגל -
‫״מצפור ביגל או כישלון״.
‫חלוקת דואר. חלוקת דואר, חבר׳ה.
‫יש לי חבילות לפפרמינט פאטי, ‫פיג - פן, פרנקלין, מארסי.
‫אני פשוט מעריץ אותך, צ׳ארלי.
‫אתה בקושי מקבל דואר ‫ובכל זאת אתה מגיע בכל יום.
‫הקיץ הוא תקופה עמוסה במספרה של אבא שלי.
‫קיבלתי בראוניז עם מילוי כפול.
‫קיבלתי עוגיות קוקוס.
‫יש משהו בשבילי היום, לוסי?
‫אני בספק.
‫אני לא מאמינה.
‫האמת שקיבלת משהו.
‫חבילה?
‫אני אסתפק במכתב פשוט.
‫אפילו בגלויה.
‫למה שמישהו ישלח גלויה מהבית?
‫אתה לא מתכוון לפתוח אותה?
‫אני נהנה מהציפייה.
‫החבילה הזו עשויה להיות כל דבר.
‫עוגיות, רולדות קינמון, עוגות חמאה.
‫ספר משומש?
‫אני חושב שזה מסנופי.
‫רוב האנשים מקבלים מאפים מתוקים מהבית.
‫ואני מקבל יומן מהכלב שלי.
‫״הסיפור על המסע המצער למצפור ביגל״.
‫אין ספק שיש לו כישרון לדרמה.
‫״קרא לי סנופי.״
‫אלוהים אדירים.
‫״כחלק ממשימתי המתמשכת
‫לעזור לצופי הביגל היקרים שלי ‫לזכות בתגים כדי להציל את השבט שלנו,
‫קיבלתי על עצמי להוביל אותם ‫להרפתקה אדירה ושאפתנית.״
‫״היעד שלנו?
‫מצפור ביגל, מפורסם בזכות שקיעות יפהפיות.
‫הפרס שלנו?
‫תג שיט בקיאקים.״
‫״מסענו יהיה קשה, אולי אפילו מסוכן.
‫לכן הצעתי לכולם להביא זוג גרביים נוסף.״
‫״בשיעור הראשון בשיט קיאקים ‫לומדים שכולם צריכים לחתור יחד.״
‫״אבל אולי בשיעור הראשון צריך ללמוד
‫מהו משוט?
‫למרות מספר כישלונות התחלתיים,
‫השבט הנאמן שלי חתר עד מהרה בתיאום מלא.״
‫״אך נותרו עוד אתגרים.
‫חתירה היא עבודה מעייפת.״
‫״כמנהיג, עליי לדאוג שהשבט יהיה מרוצה,
‫לכן הצעתי להשמיע שיר ‫שישפר לכולם את מצב הרוח.״
‫״לאחר שמצב הרוח של כולם השתפר הודות לי,
‫המשכנו למצפור ביגל,
‫בטוחים שדבר לא יכול לעמוד בדרכנו.
‫לאחר התקרבות בלתי צפויה ליבשה,
‫השבט שלי עמד ללמוד על אחד ההיבטים ‫המעניינים ביותר בשיט קיאקים.
‫״פורטאז׳״.
‫מה אתה קורא, צ׳ארלי בראון?
‫סיפורו של סנופי ‫על ההרפתקה המצערת שלו בקיאק.
‫עדיין לא הגענו לחלק המצער.
‫אפשר להצטרף להקראה?
‫אתם מכירים אותי. ‫אני אוהב הרפתקה ימית טובה.
‫יש יצורי ים גדולים בסיפור,
‫כמו לווייתן או כריש או דיונון ענק?
‫עדיין לא.
‫כדאי שיהיה איזשהו דג גדול
‫כדי שהסיפור הזה יעניין אותי.
‫תמשיך, צ׳ארלי בראון.
‫״הסברתי לשבט שלי
‫שפורטאז׳ הוא נשיאת כלי שיט ‫בין שני גופי מים.
‫הם בקושי הצליחו להסתיר את ההתלהבות שלהם.
‫לאחר זמן קצר היינו שוב בדרך למצפור ביגל.
‫ההתרגשות הייתה גבוהה בקרב חברי השבט ‫למרות העול הכבד
‫כי הם ידעו שאני נושא בעול הכבד מכול,
‫עול המנהיגות.״
‫״עד מהרה מצאנו את עצמנו בצומת דרכים
‫ולא היינו בטוחים באיזה כיוון להמשיך.
‫למרבה המזל הייתה לנו מפה.
‫למרבה הצער הטלתי על אוליבייה ‫את האחריות עליה.״
‫״בסופו של דבר, לגמרי לבדי,
‫בלי שהושפעתי מאף אחד, ‫החלטתי לנטוש את הקיאק.
‫המשכנו בדרך וגילינו שאנחנו נמצאים
‫במרחק נגיעה ממצפור הביגל.
‫אבל איך נגיע בלי סירה?
‫הגיע הזמן לאלתר.״
‫מרד? אני לא מאמין.
‫אחרי כל מה ששמענו, ‫אני לא מאמין שאתה לא מאמין.
‫אני לא מאמינה ‫שעדיין לא היה בסיפור אף דיונון ענקי.
‫מה? אל תגידו לי שזה לא יהיה מרתק יותר.
‫״לאחר שהשבט נטש אותי ‫המשכתי למצפור הביגל לבדי
‫כדי אולי להצליח להבין מה השתבש ‫ואיך זו כלל לא הייתה אשמתי.
‫לאחר זמן מה ראיתי את היעד,
‫אבל לגורל האכזר היו תוכניות אחרות.״
‫״תוכניתו הייתה ריצה על בול עץ.
‫לצערי הגעתי רק כמעט עד היעד.
‫ובכל זאת, באותו הרגע, ‫תהיתי אם לא הייתה לי אחריות
‫בחריצת גורלי כשלא הקשבתי לשבט שלי,
‫היכן שלא יהיה.״
‫״לבדי, כשמצפור ביגל נמצא במרחק נגיעה,
‫תהיתי, האם זה הסוף?״
‫נו, וזה היה הסוף?
‫לא.
‫״באותו רגע שמעתי צליל נעים מאין כמוהו.״
‫״כשצפינו ביופי הנשקף ממצפור ביגל
‫הבנתי שמנהיג טוב צריך לדעת מתי להקשיב.
‫וכך גם חבר.״
‫האמת שזה היה די טוב.
‫אין כמו סיפור טוב או כמו בראוניז טעימים.
‫מי רוצה אחד?
‫אני! ‫- אני, בבקשה!
‫אני אוהב בראוניז.
‫מבוסס על סדרת הקומיקס ״פינאטס״ ‫מאת צ׳ארלס מ׳ שולץ -
‫תרגום: גלעד וייס
‫תודה, ספארקי. ‫אתה תמיד בליבנו. -