SNOOPY NA TÁBOŘE
„Skočit do vody, či neskočit?“
Pěkná střela.
Jsem úplný kamzík!
U ní to vypadá tak snadně.
Umíš parádně skákat.
Poslední u mola je žabař!
- Copak? - Nemůžu najít svůj kachní kruh.
Vždyť máš rukávky.
Ty nejsou na plavání, ale na čajový dýchánek u jezera.
No, aspoň zbude víc čaje pro nás.
- Co dál? - Zjistíme, kdo nejlíp skáče do vody.
- Bezva. - Jo!
Jdeme.
Teď ty, Péťo.
Je to tak.
Jen čekám, až se uklidní voda.
Mně připadá klidná.
Opatrnosti není nikdy dost.
A nevypadá tamto jako bouřkový mrak?
Nechci tě popohánět, ale už jsem skoro uschnul.
Divný způsob skoku do vody.
Každý ví, že bomby jsou nejlepší.
No, teď už suchý nejsem.
To byla skvělá bomba.
Bylo od tebe hezké, že jsi skočila hůř než ostatní.
No jo, no.
To aby mohli zazářit i ostatní.
Co je na skocích tak bezva?
Parádní skok, Snoopy.
Naučíš mě, jak na to?
Beru to jako souhlas.
Kdy začneme, trenére?
Hned zítra ráno. Rozumím.
Nechci ti do toho kecat, ale není ke skokům do vody
většinou potřeba voda?
Nechci tě kritizovat, ale takhle tu stojíme už půl hodiny.
Tolik matematiky jsem nečekala.
Je to tu.
Nemám na to, Snoopy.
Snad si to nevyložíš tak, že jsi selhal.
V pořádku?
Přijde mi, že nějak neskáčeš.
Nezvedne ti náladu plavání?
Můžeš nám zase ukázat nějaký svůj stylový skok z mola.
Tohle se nedá!
Co je na skocích do vody tak super?
Člověk akorát letí vzhůru nohama.
Co je na tom zábavného?
Měla bych vám to vysvětlit. Všechno začalo loni v létě.
S tátou jsme jeli za bratranci.
Mají na zahradě bazén.
Tati. Sleduj. Skáču.
Ale nepotopila jsem se.
Skočila jsem placáka. Měla jsem červený nejen obličej.
Po zbytek léta mi všichni říkali Růžový břicho.
A od té doby, i když chci,
tak do vody prostě skočit nedokážu.
To nevadí, Péťo. Každý má z něčeho strach.
Já se bojím pudinku.
Vím, že je dobrý, ale nevěřím jídlu, co se klepe.
Já se bojím jít do sprchy, protože tam byl pavouk.
A já, že si o mně lidi myslí, jak jsem skvělá.
Co! I z toho jde mít strach!
A já se bojím,
no, skoro všeho.
Věřte mi, já jsem na zklamání zvyklý,
ale něco vzdát je občas ještě horší pocit.
Strach by ti neměl bránit.
- To dáš. - Neboj.
- Do toho. - Jo.
- Jo! - Péťa!
Já to zvládla!
Tady je ta moje kachna.
PŘÍRUČKA
„Budete skautem?
Komunikace.
Bíglí skaut musí zvládnout umění neverbální komunikace
neboli vyjadřování beze slov.“
Z toho ostrova na nás mává tvůj pes.
Fakt?
Ahoj, Snoopy.
„Jedním z typů komunikace je morseovka.
Je to kód z teček a čárek, kterými se dá hláskovat.“
Tečka, tečka, tečka. Čárka, čárka, čárka. Tečka, tečka, tečka.
Ty umíš morseovku, Frantíku?
Jen vím, že existuje.
Dobrý bože.
Ale je to hezké světelné představení.
Snoopy, my ti nerozumíme!
„Dalším typem je signalizace praporky.
Komunikace na dálku pomocí vlajek.“
To je rytmická gymnastika?
„Když nic nefunguje, vždycky se dá vyzkoušet hádaná.“
Hádaná. Dvě slova.
První slovo. Jíst?
Večeře?
Druhé slovo.
Hodinky? Čas.
Že je čas na večeři a že chce, abychom ho odvezli.
Proč jsi to neřekl?
Můžu se přidat?
Co čteš?
„Bíglí skaut se nejlépe cítí v přírodě,
v jejím klidu a míru.“
Slyšíš to?
„Kamarádi do deště.“
A to mě tábor nebavil už předtím, než začalo pršet.
V deštivý den se dá něco tvořit, třeba vlastní slunce.
- Na to mám málo žlutých pastelek. - Já to myslel obrazně.
Moje slunce v tomhle případě bude stojánek na tužky.
Snad ti půjde líp než ty metafory.
Soňo, nevyrobíme si náramky přátelství?
Jo, hlavně nechci myslet na déšť.
Nic nevystihuje přátelství tak, jako společná výroba stojánků.
No dobře.
Ale až se vám začnou válet tužky po stole, mně si nestěžujte.
„Bobříka stavění získáte za výrobu přístřešku z přírodních materiálů.“
Tak co? Zlatý provázek? Červený?
- Oba! - Super nápad.
Copak?
Normální uzlíky vypadají líp než ty zpětné.
Asi jo.
V pohodě?
Dáváš na něj korálky?
A nemám?
Ale ne. To nevadí.
Asi.
Co zas?
Ty uzly málo utahuješ.
Náramek přátelství musí být pevný a odolný.
Ale podle mě musí být poddajný a barevný.
Aha. No každý má rád něco jiného.
Asi jo.
„Dobrý přístřešek je víc než úkryt před živly.
Představuje něco, na co je skaut pyšný."
Dýcháš mi za krk.
Ať vím, že to děláš správně.
Jak to mám dělat, když tu stojíš?
Další korálky?
Tohle se nedá.
Vyrábíme snad náhrdelníky? Použij aspoň třpytky.
Kdybys o přátelství něco věděla, třpytky bys tam nedala.
Dělají nepořádek. K čemu to je?
Já ten svůj náramek aspoň nekazím.
Tak ten můj se ti nelíbí? Vyrob si ho sama.
Vyrobím.
- Asi už... - Seď!
Ládíku, povíš Soni, s níž se nebavím, aby mi podala nůžky?
Ládíku, povíš Naomi, s níž se nebavím,
že má ty nůžky u sebe?
Ládíku, povíš Soni, s níž se nebavím,
- že jsem... - Vystřídá mě někdo?
Ne!
Prosím.
Tady je další náramek pro skutečného přítele.
Hele, co ty tvoje korálky Ládíkovi způsobily.
On to ale ani neviděl, protože ho oslepily tvoje třpytky.
Tohle se nedá!
Náramek přátelství se dá vyrobit všelijak.
A rozhodně nemá smysl se kvůli tomu rozhádat.
No, mám tady ještě jeden náramek.
Ale asi ho stejně vyhodím do koše.
To mi přijde škoda. Je to hezký náramek.
Ten tvůj taky. Ty korálky se ti povedly.
Je tvůj, jestli chceš.
Kdo kdy viděl zelený stojánek?
Do něčeho tak laciného bych si tužku nedala.
Souhlas.
„Víc než o pýchu či přístřeší jde o spolupráci.
O to jde Bíglím skautům především.“
Konečně svoboda!
Hej, Ládíku, chytej!
Ach jo.
NA MOTIVY KOMIKSU
Překlad titulků: Karel Himmer
DÍKY, SPARKY. VZPOMÍNÁME.