"Sallija ilgojas pēc mājām".
Labi. Es to varu.
Varbūt man jāpaskaita aitiņas.
Vai nometnē skaita aitiņas?
Varbūt skaita jenotus.
Nav jēgas.
Aizmigšanai vajadzīgs gribasspēks.
Es aizmigšu.
Tieši tagad.
Tagad! Tagad!
Tas jau kļūst smieklīgi.
Man jāaizmieg labi drīz.
Pēc dažām stundām jau ausīs gaisma.
Mostieties un celieties!
Kārtējā brīnišķīgā diena nometnē.
Štruntīga gulta.
Labrīt, Sallij.
Kas tajā tik labs?
Smaga nakts?
Atceros savu pirmo gadu nometnē.
Es tik ļoti ilgojos pēc mājām, ka pirmās naktis arī negulēju.
Kurš teica, ka kāds ilgojas?
Tikai sīkaļas ilgojas pēc mājām.
Vai tā mana vaina, ka tās gultas nav domātas gulēšanai?
Nu, mana?
Mana?
Klasiska ilgošanās pēc mājām.
Vai tās ir brokastis?
Šajā sulā ir tik daudz biezumu, ka gandrīz jāēd ar dakšu.
Sulai nav jābūt kunkuļainai.
Par auzu putru nemaz nerunāsim.
Tu mājās vienmēr ēd auzu putru.
Šī ir pārlieku auzaina.
Varbūt pamēģini olas?
Pārāk kulteņainas.
Tādas olas neēstu pat vista.
Vai vistas vispār ēd olas?
Es negribu to apspriest.
Es gribu ēdamas brokastis.
Aizmirsti!
Un, pirms kaut ko saki, es neilgojos pēc mājām.
Tikai gribēju lūgt, lai kāds pasniedz sviestu.
Kāpēc lai kāds dotos uz nometni?
Protams, visa šī daba ir skaista,
bet tā nekad nemainās.
Mājās vismaz var nomainīt kanālu.
Tas trusītis pārcenšas.
Mēs saprotam. Tu esi jauks. Atslābsti!
Es neilgojos pēc mājām.
Es tikai uzskatu, ka mājās viss ir labāk, un man to pietrūkst.
Kādas tur ilgas?
Nu, labāk jādodas atpakaļ.
Negribu, lai mani apēd antilope.
Dīvaini.
Man šī soma nešķita čīkstoša.
Kur tu uzradies?
Tu gan esi dīvaina paskata putniņš.
It kā pa pusei būtu kāpurs.
Kā tu gadījies manā somā?
Laikam jau abi esam nonākuši vietā, kur īsti neiederamies.
Varbūt varam viens otram palīdzēt justies nedaudz ērtāk.
Kā tev šķiet?
Šī ir precīza kopija manai istabai mājās.
Es tikai pievienoju televizoru, ko vienmēr esmu gribējusi.
Tev te būs daudz ērtāk.
Zināju, ka tev patiks.
Nav nekā labāka par mājas ērtībām.
Tā, ko tagad darīsim?
APČĪ!
Tik jautri nometnē man vēl nebija bijis.
Un viss, pateicoties tev, dīvaino...
Putns? Vai tas ir putns?
Atradu viņu savā somā.
Nekādu savvaļas dzīvnieku namiņā!
Bet... Bet...
Lusilai taisnība, Sallij.
Lai cik viņi būtu dīvaini, putnu vieta nav telpās.
Viņi ir daļa no dabas.
Tas nav godīgi pret viņiem.
Mārsijai un Lūsijai taisnība, draudziņ.
Tu šeit neiederies.
Laikam jau mēs abi.
Tikai nesaki nevienam, bet es laikam drusku ilgojos pēc mājām.
Visu labu, dīvaino putniņ.
APČĪ!
Klusāk!
Skats jau ir skaists, bet...
Mājās vismaz var nomainīt kanālu.
Tieši tā!
Vai tu esi nometnē pirmo vasaru?
Jā, pirmo.
Tikai nesaki nevienam, bet tā laikam nav domāta man.
Ne jau ka es ilgotos pēc mājām.
Mani sauc Naiomija.
Sallija.
Zini, man šķiet, ka tas, kas nepatīk,
var būt daudz jaukāks, ja tev tas nepatīk kopā ar kādu.
Varbūt mums vakariņas var nepatikt kopā.
Izklausās labi. Tāpat sāk krēslot.
Negribētos, lai mani apēd antilope.
Gluži manas domas.
BĪGLA SKAUTA ROKASGRĀMATA
"Bīgla skauts ir: uzticams".
Snūpij, vai pieskatīsi manu saldējumu?
Atceries, es to uzticu tev.
Ja to apēdīsi, es zināšu, jo tā vairs nebūs.
Limonādei vēl vajag tikai ledu.
Ko tu dari?
Nedomāju, ka tā ir laba doma - stāvēt pie atvērtas saldētavas.
Var gadīties, ka tāpēc viss...
saies uz īso.
Mans saldējums! Tā vairs nav!
Un es vēl atnesu tev šo saldējumu kā balvu par manējā pieskatīšanu.
Es tev uzticējos.
Turklāt šodien ir tik karsts.
Un saldējums viegli kūst.
Zini, ja katram būs viena bumbiņa,
mums pietiks laika tās apēst, pirms tās izkusīs.
Nekad neesmu vērojusi putnus ārpus pilsētas.
Vai redzēsim baltgalvas ērgli?
Vai varbūt zeltspalvu zivjuērgli?
Vai pat cekulaino karakaru?
Vai nebūtu vareni redzēt cekulaino karakaru, ser?
Ko tu teiktu par pieciem dzelteniem staigājošiem putniem?
Laikam viņi savā ziņā ir majestātiski.
"Sarkanmataino vēstuļu diena".
Ko tu dari, Čārlij Braun?
Tikko uzzināju, ka sarkanmatainā meitenīte
ir nometnē ezera otrā pusē.
Cenšos uzrakstīt viņai vēstuli.
No visām nometnēm visā pasaulē
meitene, kura tev patīk, ir nometnē, kas ir otrpus ezeram.
Gribu viņu uzaicināt uz kartona laiviņu regati,
bet nezinu, kādus vārdus izmantot.
Kā būtu ar kaut ko tādu:
"Vai tu gribētu atnākt uz kartona laiviņu regati?"
Izcili!
Kas īstenībā ir kartona laiviņu regate?
Tā ir nometnes tradīcija.
Dalībnieki no kartona gatavo laiviņas,
lai redzētu, kura aizpeld vistālāk, pirms tā izšķīst un nogrimst.
Tad nogrimšana ir daļa no plāna?
Nav diez ko laiviski.
Nu re. Gatavs.
Tagad man tā tikai viņai jānogādā.
Kā tu plāno to izdarīt?
Nedrīkstam vieni paši atstāt nometni.
Taisnība.
Bet es pazīstu kādu bīglu, kurš specializējas svarīgās misijās.
Kā tu to domā - nē? Tas ir tikai otrpus ezeram.
Kāpēc esi tik aizņemts?
Šķita, tev jāpelna uzšuves, lai glābtu savu bīgla skautu vienību.
Jābūt uzšuvei par palīdzēšanu draugam grūtā brīdī.
Nu re. Palīdzīgās ķepas uzšuve.
"Bīgla skautam vienmēr jābūt laipnam, nesavtīgam
un jādara viss, lai palīdzētu draugam grūtā brīdī."
Lai veicas!
Nesatraucies, bet mans liktenis ir tavās rokās.
Ja tas izdosies, nonāksi aci pret aci ar sarkanmataino meitenīti.
Tikai tu un viņa, kopā.
Par to nebiju padomājis.
Ko lai es saku?
Es parasti sāku ar "sveiki".
Zinu. Es ne tikai piedalīšos kartona laiviņu regatē, es tajā uzvarēšu.
Tad man nekas nebūs jāsaka.
Es tikai stāvēšu un izskatīšos iespaidīgi.
Esmu visai drošs, ka jāsasveicinās būs tik un tā.
Kā veicas ar tavu laivu?
Progress ir tiešām manāms.
Mums ar tevi varētu būt dažādas vārda "progress" definīcijas.
Te redzami izcilas laivas aizsākumi.
Tā tikai jāsaliek.
Sagādāšu tev vēl kartonu.
Nu, ko teiksi?
Tā pilnīgi noteikti ir no kartona.
Cerams, ka Snūpijam veicās labāk ar manas vēstules nogādāšanu.
Snūpij, vai sarkanmatainā meitenīte atnāks?
Vai viņai patika mana vēstule?
Tā ir tavā rokā, vai ne?
Tu apgāji apkārt visam ezeram un atkal nonāci te?
Kā tas gadījās?
Snūpij, tā ir lapa no Sallijas uzdevumu burtnīcas.
SALLIJA
Nu viņa nekad nesaņems manu vēstuli.
Labākā iespēja satikt un atstāt iespaidu uz sarkanmataino meitenīti,
un tā izgāzās.
Un viņa ir tepat, otrpus ezeram.
Nenokar degunu, Čārlij Braun!
Man ir sajūta, ka tā vēstule tomēr varētu nonākt pie sarkanmatainās meitenītes.
Lai gan tev varētu nepatikt tas, kā tas notiks.
Mana laiva.
Snūpij! Nē!
Kartona laiviņas nav domātas, lai šķērsotu visu ezeru.
Tūlīt sāksies kartona laiviņu regate.
Pirmās dalībnieces ir Piparmētru Petija un Mārsija.
Snūpij, pasteidzies!
Kur viņš palika? Vai tika pāri?
Vai atveda sarkanmataino meitenīti?
Vai viņa jau ir šeit?
Pamest kuģi!
Tu tiešām būtu varējis uzvarēt.
Tur jau viņš ir.
Nu, vai viņa dabūja manu vēstuli? Vai viņa atnāks?
Vai tā ir no sarkanmatainās meitenītes?
"Dārgais Čārlij Br..."
Viņa zina vismaz daļu no mana vārda.
Un tas viss, pateicoties palīdzīgai ķepai.
Jā.
Viņa zina daļu mana vārda.
Šī ir labākā diena mūžā!
Urā!
PAMATĀ ČĀRLZA M. ŠULCA RIEKSTIŅU KOMIKSS
Tulkojusi Aija Oliņa
PALDIES, SPĀRKIJ. VIENMĒR MŪSU SIRDĪS.