SNOOPY NA TÁBOŘE
„Soni je smutno po domově.“
Tak jo. To zvládnu.
Budu počítat ovečky. Počítají se na táboře ovečky?
Třeba se počítají mývali.
To je fuk.
Usnout je o odhodlanosti.
Prostě usnu.
A začínám teď.
Začínám teď.
Teď!
Začíná to být pěkná otrava.
Musím brzo usnout.
Za pár hodin bude ráno.
Vstáváme, zlatíčka.
Jsme na táboře a máme tu další skvělé ráno.
Hrozná postel.
Dobré ráno, Soňo.
A co je na něm tak dobrýho?
Špatná noc?
Svoji první noc na táboře si pamatuju. Stýskalo se mi po domově a nespal jsem.
Kdo říká, že se mi stýská? Stýská se jenom mrňatům.
Já za to nemůžu, že se tady nedá spát.
Ne?
Ukázkový případ stesku po domově.
Tomuhle jako říkají snídaně?
V tom džusu je tolik dužiny, že potřebuju vidličku.
Kousky nemají v džusu co dělat.
A to nemluvím o ovesné kaši.
Doma ji jíš taky.
Ale tahle je ovesná... moc.
Tak si dej vejce.
Moc míchaná.
Taková vejce by nejedla ani slepice.
A slepice snad jedí vejce?
Nechci o tom diskutovat.
Chci se normálně nasnídat.
To je fuk.
A než něco řekneš, tak po domově se mi nestýská.
Chtěl jsem jen podat máslo.
Proč by někdo jezdil na tábor?
Jo, příroda je krásná,
ale je pořád stejná.
Doma se dá aspoň přepnout stanice.
Ten zajíc se snaží až moc.
Jo, dobrý. Jsi roztomilej. Klídek.
Nestýská se mi.
Jen je doma všechno lepší a chybí mi to.
To přece není žádný stesk.
Tak já už se radši vrátím.
Aby mě tu nesežrala nějaká antilopa.
Divné.
Nevzpomínám si, že by ten batoh pískal.
Co ty tady?
Ty jsi ale prapodivný ptáček.
Jsi napůl housenka.
Co děláš v mém batohu?
Vlastně oba jsme někde, kam nepatříme.
Třeba si můžeme pomoct a zpříjemnit si to tu. Co ty na to?
Tohle je přesná kopie mého pokojíčku.
Ale přidala jsem telku. Tu chci odjakživa.
Tam ti bude mnohem líp.
Já to věděla.
Pohodlí domova se prostě nic nevyrovná.
Tak co uděláme teď?
HEPČÍ!
Takhle jsem se tu ještě nebavila. A vděčím za to tobě, ty podivný...
Pták? To je pták?
Našla jsem ho v batohu.
Do chatky divoká zvířata nepatří!
Ale...
Lucie má pravdu, Soňo.
Ptáci, jakkoliv divní, prostě dovnitř nepatří.
Mají být v přírodě. Není to vůči nim fér.
Mája a Lucka mají pravdu, kamaráde.
Nepatříš tam.
To jsme dva.
Něco ti povím. Možná se mi po domově trochu stýská.
Tak ahoj, divný ptáčku.
HEPČÍ!
Ticho tam!
Je tu hezký výhled a tak, ale...
Doma se dá aspoň přepnout stanice.
Přesně!
Jsi na táboře poprvé?
Ano, jsem.
Něco ti povím. Myslím, že to není pro mě.
Ale po domově se mi nestýská.
Jsem Naomi.
Soňa.
I něco, co člověka otravuje,
může být zábavnější, když to otravuje dva.
Můžeme si spolu nevychutnat večeři.
To zní dobře. Stejně už se stmívá.
Nechci, aby mě sežrala antilopa.
Čteš mi myšlenky.
PŘÍRUČKA
„Bíglí skaut je... důvěryhodný.“
Snoopy, pohlídáš mi zmrzlinu?
Pamatuj, věřím ti.
Pokud zmizí, budu vědět, žes ji snědl ty.
Téhle limonádě chybí už jen led.
Co děláš?
Nechat dveře mrazáku otevřené není dobrý nápad.
Mohlo by to...
zkratovat.
Moje zmrzlina! Je pryč!
A já hloupá ti donesla tuhle jako odměnu, žes mi ji hlídal.
Věřila jsem ti.
Ale je fakt, že je dnes horko.
A zmrzlina přece taje.
Víš co? Každý bude mít jeden kopeček,
takže to stihneme sníst, než zase roztaje.
Mimo město jsem ptáky ještě nepozorovala.
Uvidíme orla bělohlavého? Nebo orlovce se zlatým peřím?
Nebo karanča chocholatého?
Vidět karanča chocholatého by bylo něco, že?
A co pět žlutých pochodujících ptáčků?
Svým způsobem jsou úžasní.
„Dopis zrzečce.“
Co děláš, Karlíku?
Zjistil jsem, že malá zrzečka je v táboře na druhém břehu jezera.
Píšu jí dopis.
Ze všech táborů světa
musí být holka, co se ti líbí, v tom přímo naproti.
Pozvu ji na slavnost kartonových lodí,
ale nevím, jaká zvolit slova.
Co třeba tohle?
„Nechceš jít na slavnost kartonových lodí?“
Dokonalé!
Co vlastně slavnost kartonových lodí je?
Táborová tradice.
Vyrobíme loďky z kartonu
a čí loďka dopluje nejdál, než se rozmočí a potopí, ten vyhraje.
Potopení je v plánu?
To mi k lodím nesedí.
Tak. Hotovo.
Stačí jí ho nějak poslat.
Jak to chceš udělat?
Sami tábor opustit nesmíme.
Pravda.
Ale znám jistého bígla, co se zaměřuje na důležité úkoly.
Jak jako „ne“? Je to jen přes jezero. Máš snad něco na práci?
Co ti bobříci, abys zachránil svůj oddíl?
Za pomoc v nouzi přece musí být bobřík.
Tady. Bobřík za pomocnou packu.
„Bíglí skaut má být hodný, nesobecký a dělat vše, aby pomohl příteli v nouzi.“
Hodně štěstí.
Zachovej klid, ale můj osud je v tvých rukou.
Jestli to vyjde, setkáš se s malou zrzečkou.
Budete spolu sami.
To mi nedošlo.
Co jí jako řeknu?
Já začínám s „ahoj“.
Už vím. Já tu slavnost lodí prostě vyhraju!
A nebudu muset říkat nic.
Budu jen stát a vypadat důležitě.
„Ahoj“ jí ale stejně budeš muset říct.
Co ta tvoje loďka?
Dost jsem s ní pokročil.
Každý vnímáme pokrok asi nějak jinak.
Tady vidíš dokonalý základ lodi.
Už ji jen musím složit.
Donesu ti další karton.
Tak co ty na to?
No, je z kartonu.
Snad se Snoopymu povedlo doručit ten dopis.
Snoopy, přijde malá zrzečka? Líbil se jí ten dopis?
Ty ho máš v ruce, co?
Obešel jsi jezero a skončil jsi tady?
Jak se to stalo?
Snoopy, tohle je stránka ze Soniny knížky plné úkolů.
SOŇA
Teď můj dopis nedostane.
Měl jsem jedinečnou šanci ohromit malou zrzečku,
ale to je teď v troskách.
Nemůžu dostat z hlavy, že je na opačném břehu jezera.
Hlavu vzhůru, Karlíku.
Mám pocit, že se ten dopis k zrzečce stejně nějak dostane.
Ale způsob se ti asi líbit nebude.
Moje loďka!
Snoopy! Ne!
Loďky z kartonu nedokážou přeplout celé jezero!
Slavnost kartonových lodí začíná.
Naše první soutěžící jsou Péťa Mentolová a Mája.
Snoopy, honem!
Kde je? Zvládl to?
Přivezl malou zrzečku?
Je už tady?
Vyskočit z lodi!
Možná jsi fakt mohl vyhrát.
Už jede.
Tak co? Dostala dopis? Přijde?
To je od malé zrzečky?
„Drahý Karlíku Br...“
Zná část mého jména!
Za to vděčím tvé pomocné pacce.
Jo!
Zná část mého jména!
Tohle je nejlepší den mého života!
Hurá!
NA MOTIVY KOMIKSU
Překlad titulků: Karel Himmer
DÍKY, SPARKY. VZPOMÍNÁME.