- Hei! Scuze că am întârziat. - Bună!
Nu-i nimic. Stai aici.
Ți-am luat un latte.
- Mersi! - Dar încă n-a ajuns.
- Cum a fost plimbarea până aici? - Poftim?
- ”Cum a fost plimbarea până aici?” - Nu știu de ce am emoții.
Poate fiindcă ți-e rușine
că n-ai avut încredere că sunt în stare să-mi trăiesc viața.
- Da, probabil ăsta-i motivul. - Cred că eu n-ar trebui să fiu mustrată.
Tatăl tău m-a rugat să intervin pentru tine, așa că am intervenit.
Parcă înfruntam totul împreună.
Tu ai spus asta. Eu voiam să iau micul-dejun.
Scumpo, m-am gândit mult la cum m-am purtat.
E ușor să spun că am făcut-o fiindcă te iubesc, ceea ce e adevărat.
Te iubesc foarte mult!
Pricepe. Continuă!
Dar nu e asta.
Am petrecut câțiva ani în Florida, plângându-mi de milă.
Partea asta e adevărată.
Sunt...
M-am simțit pierdut și foarte singur.
Și m-am convins că trebuie să fac tot posibilul
ca să nu pățești același lucru.
Și îmi pare rău.
Tu ce părere ai?
Nu ascultam cu atenție, dar mi s-a părut sincer.
Dar face chestia aia când se desconsideră puțin,
ca să te simți vinovat că ești supărat pe el.
- Nu asta fac. - Ba da.
Pleci în câteva zile. Slavă Domnului!
Puteai să nu menționezi partea cu Domnul.
- N-am vrut. - Bine.
- Fiindcă viața mea îmi aparține. - Bine.
Și vreau să-mi promiți că nu te mai bagi, indiferent ce fac.
Înainte să promiți, mă refer la orice.
Aș putea să devin dependentă de metamfetamine.
Am auzit că te distrezi și te organizezi.
Deci, dacă îți cad dinții, eu nu pot să spun nimic?
Bine, ia metamfetamine.
Trăiește la maxim!
Bună, Graham! Vin imediat.
Ia-ți o cafea și pune-o pe camera mea.
- Îmi iau și bacon. - N-ai decât!
Faci și altceva în timpul unei crize de familie?
Vai de mine, ne-am ajutat copilul! Fir-ar să fie! Totul va fi bine.
Bună!
Cum de te-ai gândit că sunteți potriviți?
Nu m-am gândit. Dar e dificil cu o persoană atât de atractivă.
Da, mie-mi spui?
Facem ceva azi? Sau doar mustim?
Scuze, da.
Sper că v-a plăcut plimbarea noastră prin istoria Rusiei.
Unii nu sunt siguri. Unii au fețele împietrite.
Fie. Eu mi-am dat silința.
În prezent, există un giulgiu care învăluie tot ce înseamnă Rusia,
dar noi am discutat despre niște personaje interesante.
Haideți! Liderii ruși preferați!
- Petru cel Mare. - Petru cel Mare.
Progrese majore în educație, știință, cultură.
Mare ca nume și caracter. Foarte bine. Altcineva?
- Stalin. - Interesant.
A dispus executarea a milioane de cetățeni, dar ăsta-i tiparul, Gina.
- Mulțumesc mult. - Acum îmi știe numele.
- Da! - Târfuliță!
Știți care-i preferatul meu? Mihail Gorbaciov.
Mereu mă gândesc la el în perioada asta,
fiindcă a demisionat de Crăciun, în 1991.
Mulți își amintesc de el pentru glasnost, perestroika,
dar știți ce am admirat cel mai mult la el?
A fost primul lider rus care și-a pus soția în prim-plan.
Criticii lui spuneau că-și iubea soția mai mult decât își iubea țara.
Când a murit, el a lansat un CD denumit Cântece pentru Raisa.
Are niște melodii grozave, ar trebui să-l ascultați.
Toți au crezut mereu
că Gorbaciov voia să dezmembreze statul sovietic, dar...
Eu nu cred că voia.
Desigur, știa că e nevoie de o schimbare.
Eu cred că își dorea ca uniunea să supraviețuiască.
Plângeți?
Nu.
Vacanță plăcută! Salutare!
COLEGIUL LUDLOW
Oameni buni,
dacă cititorii țin la personajele voastre, rămân până la sfârșit.
De pildă, aseară mă uitam la TV,
și se difuza O viață minunată.
Îmi place personajul George Bailey atât de mult,
încât a trebuit să mă uit până la sfârșit.
- Ce e O viață minunată? - Glumești!
”Când sună un clopoțel, un înger își primește aripile.”
Este un film creștin? Fiindcă nu mă interesează.
Nu e neapărat creștin.
E un film de Crăciun, dar... Cred că e puțin creștin.
De câte ori sună un clopoțel, un înger își primește aripile?
- Da. - Și dacă ești într-o sală de jocuri?
Da, ar fi o grămadă de îngeri.
Nu, e doar un înger, pe nume Clarence.
- Clarence? E din Biblie? - Cred că e din ”Corintenii”.
Inventezi? Fiindcă religia nu e un subiect prea sigur.
Nu, este un film real și vi l-aș fi dat ca temă,
dar asta e ultima oră împreună.
În acest sens, chiar trebuie să spun,
că, înainte să vin aici, nu m-am gândit...
Scuze, ”Grg”. Am un examen la chimie în două minute.
Da, sigur! Duceți-vă! Vacanță plăcută!
Și, vă rog, scrieți în continuare!
Tommy!
- Frăție, mă omori! - Da, știu.
- Trebuie să-l predai! - Știu.
Ultima variantă a capitolului tău. E tot ce am nevoie ca să te trec.
Cum ajunge în mâinile mele, ai trecut.
Am lucrat pe brânci la el. Chiar vreau să fie bun.
- Ți-l dau până la finalul zilei? - Bine.
Perfect.
În plus, alte vești bune, am trecut la toate celelalte materii.
Bravo!
Am reușit și la Statistică.
- Serios? - Da!
- Câte puncte ai luat? - Cel mai sexy număr, 69.
Vino încoace!
- Nota 6! - Sunt mândru de tine.
Ce tâmpenie!
Profesorul de la Macroeconomie mi-a dat nota 8.
N-am mai luat note sub 9. Cum e?
Du-te dracului!
Ești studentă la Afaceri?
După trei luni, e prima dată când mă întreabă ceva despre mine.
Scuze.
Rahat! I-ai cerut scuze lui Mo? Te simți bine? Ești pe moarte?
Nu, doar că... N-am dormit foarte bine.
Ai uitat să aprinzi lumina de veghe?
Mă preocupă câteva lucruri, asta-i tot.
Trebuie să ajung la oră.
Mo, nu-ți face griji în privința 8-lui.
Nici eu n-am mai luat o notă atât de mică, dar probabil că te simți mai umană.
- S-a întors! - Totul e bine!
Nu-i nimic dacă ești mediocră, Mo.
- Ce-i cu oftatul? - Nimic, doar că...
Tu și Ducele Helancelor vă duceți în Wisconsin,
și după aia n-o să mai locuim împreună.
Nu știu cum o să rezist fără tine.
Haide, vino încoace!
- O să fii bine. - N-ai de unde să știi.
- Să-i dăm drumul! - Bine.
Pot să te sărut?
Nu-mi place când întrebi. E jenant. Fă-o și gata!
Nu cred că m-a iertat Katie.
Tații și fiicele...
Trebuia să-i vezi fața lui taică-meu
când i-am spus că vreau să trec de la Drept la Poezie.
- Cred că pot să imit fața aia. - Te rog!
Poetă, da? E... mișto.
Toți sunteți la fel.
Hei!
- Am terminat. Sper să-ți placă. - Grozav.
Așa sper și eu.
- Să nu fii prea indulgent! - Sigur!
Ești tare, Rooster!
Scuze! Calmați-vă odată!
- A mai fost vreodată în bibliotecă? - Eu știu doar încă o dată.
Băiatul ăla te adoră.
Serios. Și mulți dintre ceilalți studenți.
Toți sunt triști că pleci și e enervant.
Cred că exagerezi, dar mersi. Toată lumea va fi bine.
Eu nu, Greg.
Ți-am zis, nu am prea mulți prieteni aici.
Mă bucur foarte mult că nu ne-am culcat împreună.
Mi se spune des asta.
Nu, mă port ciudat cu cineva după ce am făcut sex cu el.
Indiferent de rezultat,
mereu vreau să-l fac să creadă că-l urăsc puțin.
Apoi, într-un final, nu mai vorbesc cu el.
Dar îmi place să vorbesc cu tine și ar fi păcat dacă n-am mai face asta.
Ai telefon, da?
- Grozav! - Perfect.
- Fir-ar! - Ce e?
Am primit un exemplar din noua carte, pe care vreau să ți-l dau,
fiindcă e prima pe care am scris-o cu o femeie în rolul principal.
- Dă-o încoace! - Stai puțin.
Nu e o carte cu Rooster, coperta n-a fost decisă de mine.
Și...
În fine, uite-o!
Greg, n-are cap!
N-a încăput pe copertă.
- Ronni! - Ce?
- Vino să vezi ceva. - Nu!
E-n regulă, nu e nevoie.
- Ce este? - Greg are o carte nouă.
Mai vezi vreo femeie în biblioteca asta cu un corp ca ăsta?
Nu știu și n-am de gând să mă uit.
- Ești mulțumită de tine? - Da.
Ce faceți în vacanță?
Lily vine la New York după Crăciun
și mergem la expoziția Marcel Duchamp.
- Tare! - Și poate mergem prin cluburi
și bem până crăpăm... Nu știu! Scuze!
O să vă prefaceți că motivul e expoziția Duchamp.
Dar s-ar putea să nu avem timp.
- Eu nu știu cine e Duchamp, deci... - Ești asistenta mea!
- Bine... - Vino la New York cu noi!
- Te rog, ar fi tare! - Mi-ar plăcea.
Dar eu o să fiu la Londra, cu Archie.
- Bine... - Înțeleg.
Trebuie s-o spun cu voce tare
și vreau ca cei dragi să nu fie prea dezamăgiți.
- Bine, scuze! - Da, te iubim!
Mai dă-ne o șansă.
Da? Bine. Mă împac cu Archie.
- Nu! - Ești perversă!
- Nu sunteți amuzante. - Ba da.
Greg, e oribilă decizia de a ne părăsi.
Voi fi președintele colegiului
până când Cristle îmi scoate cadavrul din birou.
- Nu fac asta. - Ba da.
- O să chem pe cineva. - Logic. Omul e masiv.
Greg, sunt foarte supărată pe tine.
- De ce? - Ai ridicat mult ștacheta pentru mine.
Jake m-a invitat la o cafea.
E un tip cumsecade. Doar că a avut niște probleme.
Și el e cu mult peste ștachetă.
- Grozav! - Mă tratează bine și-mi place părul lui.
Are păr frumos.
Uneori, când se uită la mine, nu știu dacă e pierdut în gânduri
sau vrea să mă ucidă.
Dar e palpitant.
Cioc, cioc!
Scuze de întrerupere. Nu vreau să stric momentul.
Tu strici orice moment.
Bine.
Trebuie să-mi iau inima în dinți astăzi,
așa că pot să-mi scot și un rinichi
ca să molfăi puțin. Metaforic.
De-asta te urăsc oamenii, că vorbești așa.
Greg, cred că va trebui să ajungem la un numitor comun.
- De ce aș face asta? - Păi...
Nu se poate împăca cu nemernicul ăla!
Nu pot să cred că fiica noastră se împacă
cu soțul ei foarte chipeș cu care-i place să facă sex.
Putem să cădem de acord măcar o dată în viață?
Suntem de acord.
Cred că Archie e un dobitoc arogant. Mereu am crezut asta.
S-o sunăm și să-i spunem să nu facă asta!
Nu erai și tu la micul-dejun la care m-ai forțat să vin?
Nu-mi pasă. O sun.
- Ce faci? - Te salvez de tine însuți.
- Dă-mi telefonul! - Nu!
- Dă-mi telefonul, Beth! - Nu!
Și nu, și nu, și nu! Și acum e în fundul meu!
Poți să-l iei dacă vrei, dar nu-ți plăcea asta.
- Beth, pe bune! - Bine.
Fă lucrul pe care i-ai promis că n-o să-l faci.
Așa n-o să mai vorbească cu tine,
iar eu o să am cu cine să merg la schi de Crăciun.
- Vrei să ne îmbătăm? - Întotdeauna!
E un semnal de alarmă.
Mama e mereu supra-încântată de Crăciun.
Stăm în Wisconsin doar cinci zile
și vrea trei petreceri de tăiere a bradului.
Prea mulți brazi. Ești gata să mă duci acasă?
Trebuie să vorbim.
- Poți să iei loc? - De ce nu te uiți la mine?
- De regulă eu fac asta. - Te rog!
Cred că stau în picioare până îmi spui ce e.
- Ești o femeie nemaipomenită, Sunny. - Știu.
Și o să fii o mamă extraordinară.
Și o să fiu cel mai bun tată pentru Robin.
Nu îl cheamă Robin!
Sunt încă însurat cu Katie
și simt că trebuie să merg până la capăt.
Nu vreau să aud asta. Oprește-te, te rog.
Îmi pare rău.
Știam că e mereu o posibilitate, dar nu credeam că o să mă rănească.
- Nu mă las ușor rănită. - Ești om.
Încă vorbesc. Ce-ți mai place să te auzi vorbind!
Problema e că și mie îmi place.
E o greșeală.
Da.
Alegi calea greșită.
Bun, să ne revenim. Asta-i tot.
Dacă n-am avea un copil, ți-aș spune să te duci învârtindu-te,
ți-aș găuri cauciucurile și mi-aș vedea de drum.
Dar plec în Wisconsin mâine
și, dacă mergi cu mine, să fii la mine până la 08:00.
- N-o să vin, draga mea. - E pierderea ta.
Și o s-o regreți.
Nu mai avem vin, deci trecem pe whisky,
lucru sănătos și responsabil.
Eu beau doar alcool de contrabandă. De ce ai ăsta?
L-am capturat și acum e al meu, așa cum spune tradiția vikingă.
Nu miroase bine înăuntru.
Scuze, albăstrelule!
Te obișnuiești cu mirosul. Îl mai port prin casă uneori.
Făceai mișto de mine că eram atașată de școala asta,
iar acum o adori.
Cere-mi scuze!
Îmi pare foarte rău. Chiar o ador.
De ce pleci?
Fiindcă o încurc pe fii-mea.
Trebuie să încetezi. Nu mai trăi pentru alții.
În principiu, eu fac absolut tot ce mă face fericită.
Toată lumea știe asta.
Eu ar trebui să mă mai înfrânez, cu siguranță,
dar tu chiar trebuie să faci asta mai mult.
Încerc.
Vrei puțin whisky în paharul de vin?
- O să mă retrag acum. - Bine.
Trebuie să fac un lucru înainte să plec.
Îmi stă pe creier.
Stai puțin!
Cuiul e încă în perete. Ia te uită!
E din revista Fortune. E singura poză pe care am găsit-o.
O s-o prețuiesc toată viața.
- Noapte bună! - Noapte bună.
Nu pune mâna pe telefon.
Nu pot să garantez nimic după ce pleci.
- Un cuvânt și mai stau. - Sunt bine, pe bune!
- Ești sigur? - Da.
- Ești sigur? - Nu!
- Bine, scuze! - Nu face asta.
M-am lăsat purtată de val, după ce am fost mama și tata azi.
A fost plăcut.
Mi-a luat mult timp să te uit, Beth.
Poate nu ar trebui să fii atât de dur cu Katie
pentru că se luptă cu același lucru.
Te prefaci că încercai să-mi dai o lecție adineaori?
Zău așa! Niciodată nu știu ce naiba fac.
- Nici eu. - Asta știam.
Tommy, ți-am citit lucrarea. A fost fantastică.
N-ar trebui să fac asta, dar o fac oricum.
A fost cea mai bună din clasă.
Ce tare, frate!
Vreau să întreb ce ți-a plăcut mai mult, dar nu vreau să par disperat.
Cred că ar trebui să întrebi.
- Ce ți-a plăcut mai mult? - Personajul principal, Boone.
Când se îmbracă de parcă nu-i pasă cum arată, deși îi pasă.
Am simțit imediat că știu cine e.
La naiba, da!
Dar apoi, când vede poza cu el copil,
totul se dă peste cap.
- Se schimbă totul. - Asta-i chestia cu un personaj grozav.
În subconștient, știe deja cine este și cine vrea să fie.
Nu îi trebuie decât o chestie mică care să-l trezească.
Tata ne-a oferit casa de oaspeți,
dar, sincer, cred că ar trebui să mergem la Claridge's.
Să sărbătorim cum se cuvine. Ar fi grozav.
Ai spanac în dinți.
- Ai început să împachetezi? - E tot acolo.
Da.
- Cum e? Mai bine? - Nu.
Acum?
Nu pot să fiu cu tine.
Cum adică?
Am avut multe întâlniri cu profesorii.
- Este prima care mi-a plăcut. - Mă bucur.
Lucrez la Art's diseară.
Treci să-ți iei rămas-bun. Îți fur niște cartofi prăjiți.
- Vin și Spooner, și băieții? - Au plecat deja în vacanță.
Da, sigur, o să trec.
- Ne vedem acolo. - Bun.
Katie! Băga-mi-aș! Aici erai!
Ce bine, m-ai găsit!
Nu poți să trântești o bombă și să fugi.
- Trebuie să vorbim. - Nu cred.
- Ba da! - Ba nu!
Nu mai vreau să fiu cu tine.
Fiindcă aveam spanac în dinți?
Metaforic, pentru mine, o să ai mereu spanac în dinți.
Orice ți se întâmplă acum, e o nebunie!
Scuze, atunci ne împăcăm.
Katie, oprește-te!
Te iubesc!
Sunt doar un băiat, care stă în fața ta,
cu inima în mână.
- Doamne! Tu auzi ce spui? - Atunci fă-mă să înțeleg.
Indiferent ce am nevoie să fii, tu o să fii mereu tot tu.
- E un lucru rău? - Zău...
Într-o oarecare măsură, trebuie să știi că nu ești un tip prea grozav.
Poate nu știi.
Mă bucur că ne-am împăcat,
chiar dacă a fost pentru 36 de ore,
fiindcă, atunci când a fost alegerea mea, totul a devenit foarte clar.
Vorbeam cu prietenele mele
și eram îngrijorată că vor fi dezamăgite că ne împăcăm.
Și, să fim serioși, toți apropiații mei ar fi dezamăgiți.
Roscoe, nu.
Nu câinele Roscoe. Ai dreptate.
Dar nu e vorba despre dezamăgirea lor.
Adevărul e că eu eram dezamăgită de mine.
N-am nevoie de tine ca să mă simt specială.
Nu știu dacă ai auzit, dar sunt vedetă!
Mi-am sabotat viața cu mama copilului meu pentru tine.
Greșeala mea.
Deși, cinstit, tu ești cel care a început totul, deci...
Știi ceva? Nu.
Archie Bates.
Chiar sper că vei fi fericit.
Da, se vede.
Și vreau să divorțăm.
Nicio grabă. Știu că e haos de sărbători.
Vedem noi.
Bună, Dylan!
Ți-am lăsat un cadou de Crăciun în fața casei.
Te rog, ai grijă s-o hrănești.
Voiam să întreb dacă vrei să mergi la Art's cu mine,
dar ai luminile stinse, deci probabil dormi.
O să trec dimineață ca să-mi iau rămas-bun. Pa!
E o viață minunată, jigodie!
Ți-am zis că le pasă!
Nu știu ce să spun.
- Spooner, de ce n-ai bluză pe tine? - Sunt înger.
- Eu și George am făcut aripile. - Da.
- N-ați văzut filmul, nu? - Absolut deloc.
- Dați-i omului o bere! - Clar! Haide, Greg!
Noroc!
- Sunny? - Trebuie să ne dai cheia înapoi.
- Sunny! - Sunny!
Sunny, a venit! Cu ajutorul Domnului, a ajuns!
Rahat, aproape uitasem. I-am aranjat un zbor mai devreme.
- Poftim? - A plecat acum câteva ore.
E liberă, în sfârșit!
Pari trist. Vrei la mămica?
Nu?
Vrei să încui tu când pleci?
Trebuie să ajung undeva.
ART'S DELI
Va urma.
- Nu vreau... - Ronni are ceva de spus.
Nu mi-a displăcut.
Ronni, îmi pare rău. Cred că ți-a fost greu.
Mi-a fost greu. Mulțumesc.
Voiam să vă mulțumesc pentru ciocolatele calde.
Mulțumesc, Darren. Mulțumesc, Marta!
- Bună, Susan! - Bună!
- Ce faci? - Iată-te!
- Miroși bine. - Bine.
Iubita mamei, Sharon, este fana ta.
Adoră cărțile tale. Nici nu crede că te cunosc.
Vrei să filmăm un clip pentru ea?
- De ce...? - Hei! Du-te dracului, Sharon!
- Sharon, ce faci? - Nu-mi spui tu pe cine cunosc. Uite!
- Hei! Ce faci? - Uite!
Băieți, ajunge! Ajunge!
Încă o dată!
La revedere!
- Odată pentru totdeauna. - Odată pentru totdeauna.
- La revedere, pe bune! - Bine.
În regulă.
- Rooster! - Hei!
Voiam să-ți mulțumesc pentru tot.
Pe bune, mi-ai schimbat viața.
Tu ți-ai schimbat-o.
În plus, nota e cam piperată, iar eu n-am bani.
- E-n regulă, mă ocup eu. - Da? Mersi!
- Hei! A zis că plătește tot. - Să mai luăm!
Hei, vrei să spui ceva înainte să plece lumea?
- Nu, chiar nu vreau. - Bine.
Lume! Greg vrea să spună ceva!
Mulțumesc, Dylan!
Așa...
Bună! A fost o surpriză grozavă.
Mulțumesc că ați venit.
Sunt foarte norocos...
Am cea mai minunată fiică.
- Doamne! - Iat-o! Ea e Katie!
- Știu. - E cea mai tare.
Eu îmi câștig pâinea scriind povești.
Sunt foarte bun la beer-pong.
- Așa e! - Cel mai bun!
Unii dintre voi probabil nu știți,
dar sunt un tip destul de stângaci și stingher.
- Ce? - Da, știm.
Și cred că niciodată nu mi-am găsit locul.
Dar voi toți m-ați făcut să simt că aici e locul meu.
Și vă mulțumesc pentru asta.
Și n-o să uit asta.
El e cel mai bun prieten!
Vino încoace!
I-am pus punct.
De data asta, de tot.
Bine.
Scumpo, e viața ta. Trebuie să faci ce vrei.
- Haide, dă-i drumul! - Da! Da!
Mulțumesc! Mulțumesc!
Sunt fericit!
- Îmi pare rău. Te simți bine? - Da.
- Serios? - Da, mă simt foarte bine.
Bine.
- Ce frumos e! - Da.
O să-mi lipsească locul ăsta.
Nu pleca din cauza mea.
Ce e?
Nu vreau să mă suni zilnic din Florida, cu vocea ta de tată trist.
”Hei, Katie.”
A fost supărător de corect.
Scumpo, eu...
Nu vreau să stau aici și să-ți complic viața.
Da, dar probabil ai face asta de oriunde.
Nu greșești.
Bună, Greg! Stai așa!
Nu e un zgomot plăcut de auzit la telefon.
Sunt zgomotos, Greg, știi bine. Ce pot să fac pentru tine?
Ce-ar fi dacă aș vrea să mă întorc semestrul următor?
- Ar fi ridicol? - Nu.
Faci mulți oameni fericiți pe aici.
În plus, putem să-mi sărbătorim pensionarea împreună.
Ce vrei să spui?
I-au dat fostei tale soții slujba mea. Ea va fi noua președintă la Ludlow.
Tocmai mi-a spus Graham.
Începem tranziția semestrul următor.
Nu...
Te simți bine?
Să-ți zic ceva.
Este o noapte superbă, Greg, și am de gând să mă bucur de ea.
Crăciun fericit, amice!
Crăciun fericit, Walt!
Traducerea: Adina Câșu