היי. -היי.
היי. סליחה שאיחרתי.
היי. -זה בסדר. הנה.
הזמנתי לך קפה הפוך.
תודה. -אבל הוא לא הגיע עדיין.
איך היתה ההליכה שלך לכאן? -מה?
"איך היתה ההליכה שלך לכאן?" -אני לא יודע למה אני לחוץ כל כך.
אולי בגלל שאתה מתבייש
בכך שלא בטחת בי מספיק כדי לחיות את חיי.
כן, כנראה שזה העניין. -עדיין לא נראה לי שאני צריכה להיות בצרות.
אבא שלך ביקש שאפעיל קשרים למענך, אז הפעלתי קשרים.
מה קרה לזה שנישא בתוצאות ביחד?
טוב, אתה אמרת את זה. אני בעיקר רציתי ארוחת בוקר.
בסדר, חומד, חשבתי על זה הרבה, על איך שהתנהגתי.
ואני יודע שקל להגיד שזה בגלל שאני אוהב אותך, שזה נכון.
אני אוהב אותך המון, המון.
היא מבינה את זה. תמשיך.
אבל לא זאת הסיבה.
במשך שנים, ריחמתי על עצמי מאוד בפלורידה.
החלק הזה נכון.
אני...
הלכתי לאיבוד והייתי בודד מעט.
ואני מניח ששכנעתי את עצמי שהייתי צריך לעשות כל שביכולתי
כדי למנוע מזה לקרות לך.
ואני מצטער.
מה דעתך?
בקושי הקשבתי, אבל זה נשמע כן.
אבל הוא עשה את הקטע הזה שלו שבו הוא יורד על עצמו קצת
כדי שתרגישי אשמה על כך שאת כועסת עליו.
זה לא הקטע שלי. -זה כן.
בסדר. אתה עוזב בעוד כמה ימים. תודה לאל.
יכולת להשמיט את החלק של ה"תודה לאל".
לא רציתי. -בסדר.
כי החיים שלי הם שלי. -בסדר.
ואני צריכה שתבטיח לא להתערב בהם, ולא משנה מה אני עושה.
אני... בסדר. -לפני שתבטיח.
אני מתכוונת לכל דבר, בסדר? אני עשויה להפוך למכורה למת'.
שמעתי שזה כיף, ונעשים מאורגנים.
אז אם השיניים שלך ייפלו, אני לא יכול להגיד שום דבר?
בסדר, תעשי מת'.
תעשי חיים.
היי, גרהאם! אני כבר באה.
תזמין לעצמך קפה, ותחייב את החדר שלי.
אני מזמין גם בייקון. -תתפרע.
קבעת שתי פגישות במשבר משפחתי?
אוי, לא, עזרנו לבת שלנו יותר מדי. לעזאזל. אני חושבת שכולנו נהיה בסדר.
היי!
איך חשבת שהייתם זוג מוצלח אי פעם?
לא חשבתי, אבל זה נעשה מבלבל כשמישהי חתיכה עד כדי כך.
כן, ספר לי על זה.
יש היום שיעור, או שאנחנו סתם נרגעים פה?
לא, סליחה, כן.
אני מקווה שכולכם נהניתם מהצעידה המהירה שלנו דרך ההיסטוריה הרוסית.
לא כולם בטוחים. טוב. בסדר, כמה פרצופים קפואים.
הוגן. ניסיתי כמיטב יכולתי.
בימים אלה, ישנו מעטה מובן שמוטל על כל מה שקשור ברוסיה,
אבל דיברנו על לא מעט דמויות מעניינות.
נשמע אתכם. המנהיגים הרוסיים האהובים ביותר. דברו.
פיוטר הגדול. -פיוטר הגדול.
צעדים משמעותיים בחינוך, מדע, תרבות.
כן, גדול בשם, גדול מטבעו. טוב מאוד. כן. עוד מישהו?
סטלין. -מעניין.
הוציא להורג מיליונים מאנשיו, אבל בהחלט מתאים לך, ג'ינה.
תודה רבה לך. -עכשיו הוא יודע מה שמי.
כן, נכון. -כלבה קטנה.
אתם יודעים מי האהוב עליי? מיכאיל גורבצ'וב.
אני תמיד חושב עליו בתקופה הזו של השנה,
בהתחשב בכך שהוא התפטר בחג המולד, 1991.
אנשים רבים זוכרים את גורבי בגין גלאסנוסט, פרסטרויקה,
אבל אתם יודעים מה הדבר שאני מעריץ בו יותר מכול?
הוא היה המנהיג הרוסי הראשון ששם את אשתו במרכז העניינים.
המבקרים שלו טענו שהוא אהב אותה יותר ממה שאהב את המדינה.
כשהיא נפטרה, הוא הוציא דיסק שנקרא "שירים לראיסה".
יש שם כמה להיטים של ממש. אתם חייבים להאזין.
אתם יודעים, כולם תמיד חשבו
שגורבצ'וב רצה לפרק את המדינה הסובייטית, אבל...
אני פשוט, אני לא חושב שהוא רצה.
כלומר, בטח, כן, הוא ידע ששינויים היו הכרחיים.
אני מאמין שהוא פשוט רצה שהברית תשרוד.
אתה בוכה?
לא.
שתהיה לכולכם חופשה נהדרת. להתראות.
- מכללת לאדלו -
תראו, חבר'ה.
אם לקוראים אכפת מהדמויות שלכם, הם מצטרפים לנסיעה.
דוגמה לכך, אתמול בלילה, צפיתי בטלוויזיה,
ו"אלו חיים נפלאים" הוצג.
ואני אוהב את הדמות של ג'ורג' ביילי כל כך
שהייתי חייב לצפות בסרט עד הסוף.
מה זה "אלו חיים נפלאים"? -אתה צוחק.
"בכל פעם שפעמון מצלצל, מלאך מקבל את כנפיו."
זה סרט נוצרי? כי אם כן, אז לא, תודה.
לא, הוא לא נוצרי כשלעצמו.
טוב, זה סרט של חג המולד, אבל... כן, אני מניח שהוא סוג של נוצרי.
חכה רגע. בכל פעם שפעמון מצלצל, מלאך מקבל כנפיים?
בדיוק. -מה אם אתה במשחקייה או משהו?
כן, יש שם כמות מטורפת של מלאכים.
לא. יש רק מלאך אחד, וקוראים לו קלרנס.
קלרנס? זה מהתנ"ך? -אני חושב שזה מהברית החדשה.
אתה ממציא את זה? כי דת היא לא נושא בטוח.
לא, לא. זה סרט אמיתי, והייתי נותן אותו כשיעורי בית,
אבל היום השיעור האחרון שלנו.
אז בהמשך לכך, אני חייב להגיד ש...
לפני שהגעתי לכאן, מעולם לא חשבתי...
סליחה, "גירג". יש לי מבחן סופי בכימיה בעוד שתי דקות.
כן, כן. לכו, לכו. שתהיה לכם חופשה נהדרת.
ותמשיכו לכתוב, בבקשה.
טומי.
אחי. אתה הורג אותי. -היי, אני יודע.
אתה צריך להגיש את זה. -אני יודע. אני יודע.
טיוטה סופית של הפרק שלך, בבקשה. זה כל מה שאני צריך, ותעבור את הקורס.
ברגע שהאצבעות שלי ייגעו בה, אתה תעבור.
היי, אחי, קרעתי את התחת. אני באמת רוצה שזה יהיה טוב, כן?
אז אמסור לך אותה עד סוף היום? -בסדר.
מושלם.
וגם, חדשות גדולות. עברתי את כל שאר השיעורים שלי.
כן, בנאדם. -כל הכבוד.
הצלחתי גם במבחן הסופי בסטטיסטיקה.
באמת? -כן.
כמה הוצאת? -הציון הסקסי ביותר שיש, 69.
וואו, בוא הנה.
ציון 69, מותק. -גאה בך.
כאלה שטויות.
המרצה שלי למקרו-כלכלה נותן לי 85.
מעולם לא קיבלתי ציון נמוך יותר מ-95. איך זה מרגיש?
לכי להזדיין.
את בפקולטה לעסקים?
אחרי שלושה חודשים, פעם ראשונה שהוא שואל אותי משהו על החיים שלי.
מצטער.
לעזאזל. התנצלת עכשיו בפני מו? אתה בסדר? אתה גוסס?
לא, אני פשוט... לא ישנתי טוב כל כך.
שכחת להדליק את אור הלילה שלך?
אני פשוט מתחבט עם כמה דברים, זה הכול.
אני צריך להגיע לשיעור.
מו, אל תדאגי בקשר ל-85. בסדר?
גם אני מעולם לא קיבלתי ציון נמוך כל כך,
אבל אני מתאר לעצמי שזה גורם למישהו להרגיש אנושי יותר.
הנה הוא. -הסדר שוחזר.
זה בסדר להיות ממוצעת, מו.
למה האנחה? -סתם, סתם. פשוט...
את ודוכס הגולפים נוסעים לוויסקונסין,
ואז אני לא אזכה לגור איתך יותר לעולם.
אני לא יודעת איך אני אסתדר בלעדייך.
קדימה. תני לי חיבוק.
את תהיי בסדר. -את לא יכולה לדעת את זה.
בואי נעשה את זה. -בסדר.
אפשר לנשק אותך?
אלוהים. אני שונאת מאוד כשאתה שואל. זה מביך כל כך. פשוט תעשה את זה.
את יודעת, אני לא חושב שקייטי סלחה לי לחלוטין.
אבות ובנות.
היית צריך לראות את הפרצוף של אבא שלי
כשסיפרתי לו שרציתי לעבור מקדם-משפטים ולהפוך למשוררת.
אני חושב שאני יכול לעשות פרצוף כזה. -תעשה.
משוררת, מה? זה מגניב.
כולכם, המנוולים, אותו הדבר.
היי. -היי.
סיימתי. מקווה שתאהב את זה. -מעולה.
גם אני מקווה.
אל תרחם עליי. -אין בעיה. בטח.
אחי, אין עליך, רוסטר!
סליחה, סליחה. כולם להירגע.
הוא היה פעם בספרייה? -פעם אחת נוספת, ככל שידוע לי.
הילד הזה מעריץ אותך.
באמת. וכך גם רבים מהסטודנטים האחרים.
כולם מבואסים שאתה עוזב, וזה מעצבן.
אני חושב שאת מגזימה, אבל תודה. כולם יהיו בסדר.
אני לא אהיה בסדר, גרג.
אמרתי לך, אין לי כאן הרבה חברים.
אתה יודע, אני שמחה כל כך שלא שכבנו.
אומרים לי את זה הרבה.
לא, אני נעשית מוזרה עם אנשים אחרי שאני שוכבת איתם.
ולא משנה איך הולך,
אני תמיד רוצה לגרום להם לחשוב שאני שונאת אותם קצת.
ואז, בסופו של דבר, אני מפסיקה לדבר איתם.
אבל אני אוהבת לדבר איתך, ויהיה חבל אם נצטרך להפסיק.
יש לך טלפון, נכון?
מעולה. -מושלם.
לעזאזל. -מה?
יש לי עותק ראשוני של הספר החדש שלי שאני רוצה לתת לך
כי הוא הראשון שכתבתי עם דמות ראשית שהיא אישה.
תן לי אותו. -חכי רגע, חכי רגע.
זה לא ספר של רוסטר. לא היתה לי השפעה על עיצוב הכריכה.
ו...
בסדר. טוב, הנה זה.
גרג, אין לה ראש.
הוא לא נכנס על הכריכה.
רוני. -מה?
בואי תראי את זה. -לא, לא.
זה בסדר. לא, את לא צריכה לבוא.
מה קורה? -לגרג יש ספר חדש.
אתה רואה נשים אחרות בספרייה הזאת שיש להן גוף כזה?
אני לא יודע, ואני לא הולך לבדוק.
את מרוצה מעצמך? -כן, אכן.
מה אתן עושות במהלך החופשה?
לילי תבוא לפגוש אותי בניו יורק אחרי חג המולד,
ונלך לתערוכה של מרסל דושאן ב"מוזאון לאומנות מודרנית".
כיף. -ואולי נלך לכמה מועדונים
ונשתה עד שנשתכר. אני לא יודעת. מצטערת.
כן. אבל תעמידו פנים שזה בשביל הדבר של דושאן.
כן. אבל יכול להיות שלא יהיה לנו זמן לזה.
אני פשוט לא יודעת מי זה דושאן, אז... -את עוזרת ההוראה שלי.
בסדר. -אולי תבואי לפגוש אותנו בניו יורק.
בבקשה. יהיה כיף נורא. -הייתי שמחה. אני...
אבל אני אהיה... אני אהיה בלונדון. עם ארצ'י.
בסדר. -אני מבינה.
אבל אני צריכה להתרגל להגיד את זה בקול רם,
ואני צריכה שהאנשים שאכפת להם ממני לא יהיו מאוכזבים.
טוב, כן, סליחה. -כן, אנחנו אוהבות אותך.
כן. -תני לנו עוד הזדמנות.
בסדר. כן? בסדר. אני חוזרת לארצ'י.
לא, לא! -את סוטה!
אתן לא מצחיקות. -לא, אנחנו קורעות מצחוק.
גרג, החלטה איומה לעזוב אותנו. -טוב...
אני אהיה הנשיא של המכללה הזאת
עד שקריסל תגרור את הגופה שלי מהמשרד הזה.
אני לא אעשה את זה. -כן, את כן.
אני אקרא למישהו. -הגיוני. הוא גדול.
גרג, אני כועסת עליך מאוד.
למה? -הצבת לי רף גבוה עם גברים.
ג'ייק הזמין אותי לקפה.
טוב, הוא בחור נחמד. פשוט היו לו כמה בעיות.
והוא הרבה מעל הרף.
מעולה. -הוא נחמד אליי, ואני אוהבת את השיער שלו.
יש לו שיער יפה.
לפעמים כשהוא מסתכל עליי, אני לא יודעת אם הוא אבוד במחשבות
או אם הוא רוצה לרצוח אותי.
אבל זה מרגש.
טוק, טוק.
סליחה על ההפרעה. לא רוצה להרוס את הרגע שמתבשל לו כאן.
אתה הורס כל רגע.
בסדר.
אני צריך לחטוף היום כמה כדורים, כמו שאומרים,
אז עדיף שפשוט... אשחרר אותו מהקנה,
ואספוג אותו, מבחינה מטאפורית.
כשאתה מדבר ככה, זו הסיבה שאנשים שונאים אותך.
גרג, אני חושב שאתה ואני נצטרך ליישר את ההדורים בינינו.
למה שאעשה את זה אי פעם? -טוב...
היא לא יכולה לחזור לחמור הזה.
אלוהים. אני לא מאמינה שהבת שלנו חוזרת להיות
עם בעלה החתיך ביותר שהיא אוהבת מאוד לשכב איתו.
אפשר שנהיה מתואמים לשם שינוי?
אנחנו מתואמים.
אני חושבת שארצ'י הוא חתיכת חרא יהיר, תמיד חשבתי כך.
חייבים להתקשר אליה, להגיד לה לא לעשות את זה.
לא נכחת בארוחת הבוקר שהכרחת אותי להגיע אליה?
לא אכפת לי. אני אתקשר.
מה את עושה? -אני מצילה אותך מעצמך.
תני לי את הטלפון. -לא.
תני לי את הטלפון. בת'. בת'. -לא. לא.
ולא, ולא. ועכשיו הוא בישבן שלי.
אתה יכול לקחת אותו אם אתה רוצה, אבל מעולם לא אהבת את זה.
בת', בחייך. -בסדר.
תעשה את הדבר היחיד שהבטחת לה שלא תעשה.
כי כך היא לא תדבר איתך יותר לעולם,
ואז יהיה לי עם מי לצאת לסקי בחג המולד.
רוצה להשתכר? -תמיד.
זה דגל אדום.
אמא שלי מתלהבת יתר על המידה מחג המולד.
נהיה בוויסקונסין רק חמישה ימים,
והיא רוצה לערוך שלוש מסיבות לעיצוב העץ.
זה יותר מדי עיצוב עץ. מוכן ללוות אותי הביתה, חתיך?
אנחנו צריכים לדבר.
את יכולה לשבת? -למה אתה לא מסתכל עליי?
זה הקטע שלי. -בבקשה.
אני חושבת שאני אמשיך לעמוד עד שתגיד לי מה קורה.
את אישה נהדרת, סאני. -אני יודעת.
ואת תהיי אמא נפלאה.
ותזכרי את מה שאני אומר, אני אהיה האבא הטוב ביותר לרובין.
זה לא רובין, לעזאזל.
אני עדיין נשוי לקייטי,
ואני מרגיש שאני צריך להמשיך עם זה עד הסוף.
אני לא רוצה לשמוע את זה. תפסיק, בבקשה.
אני מצטער.
ידעתי שזו תמיד היתה אפשרות, פשוט לא חשבתי שזה יפגע בי.
דברים לא נוטים לפגוע בי. -את אנושית.
אני עדיין מדברת. אלוהים, אתה אוהב את צליל קולך.
הבעיה היא שגם אני.
זאת טעות.
כן.
אתה בוחר בדרך הלא נכונה.
בסדר, מתעשתת. זהו זה.
תראה, אם לא היינו בהיריון, כנראה שהייתי אומרת לך ללכת לעזאזל,
אולי הייתי חותכת לך את הצמיגים וממשיכה הלאה.
אבל אני נוסעת מחר לוויסקונסין,
ואם אתה רוצה לנסוע איתי, תהיה בדירה לפני 20:00.
אני לא אהיה שם, יקירתי. -אז ההפסד כולו שלך.
ואתה תתחרט על זה.
אין יותר יין, אז נעבור לבורבון,
ואני חושב שזה בריא ואחראי.
אני שותה רק מונשיין. למה יש לך את זה?
לכדתי אותו, ועכשיו הוא שלי, כמיטב המסורת הוויקינגית.
הריח שם לא משהו בכלל.
טוב... -סליחה, בלואי.
מתרגלים לריח. אני חובש אותו בבית לפעמים.
נהגת לצחוק עליי כל הזמן על הקשר החזק שלי למכללה הזאת,
ועכשיו אתה אוהב אותה.
תתנצל.
אני מצטער מאוד. אני אכן אוהב אותה.
אז למה אתה עוזב?
כי אני הורס את הסטייל של הבת שלי.
אתה חייב להפסיק לעשות את זה. אתה חייב להפסיק לחיות בשביל אנשים אחרים.
אני פשוט עושה מה שהופך אותי למאושרת ביותר.
כולם מודעים.
יש טיעון לכך שאעשה את זה מעט פחות,
אבל אתה בהחלט צריך לעשות את זה יותר.
כן, טוב, אני משתדל.
תרצי מעט בורבון בכוס היין שלך, גברתי?
אני הולכת לפרוש. -בסדר.
אני צריכה לעשות דבר אחד לפני שאלך.
זה הציק לי.
רק רגע.
בסדר. הוו עדיין כאן. הנה היא.
זה ממגזין "פורצ'ן". זו היתה התמונה היחידה שהצלחתי למצוא. אין בעד מה.
אני אנצור אותה לנצח.
לילה טוב. -לילה טוב.
תתרחק מהטלפון שלך.
אני לא יכול להבטיח מה אעשה כשתעזבי.
רק תגיד, ואני אישאר יותר. -אני מסתדר. ברצינות, אני בסדר.
אתה בטוח? -כן. אני בסדר.
אתה בטוח? -כן.
אתה בטוח? -תפסיקי.
בסדר. סליחה. -אל תעשי את זה.
נסחפתי קצת עם זה שאתה ואני מתנהגים כמו אמא ואבא.
זה היה נחמד.
לקח לי זמן רב להתגבר עלייך, בת'.
אז אולי עדיף שלא תעשה לקייטי חיים קשים
על כך שהיא מתקשה עם אותו הדבר בדיוק.
את באמת מעמידה פנים שניסית ללמד אותי עכשיו לקח?
בחייך. אני באמת אף פעם לא יודעת מה אני עושה בכלל.
גם אני לא. -ידעתי את זה.
טומי, קראתי את החיבור שלך. זה היה נפלא.
אני לא אמור לעשות את זה, אבל אעשה את זה בכל אופן.
זה היה הטוב ביותר בכיתה.
זה אדיר, אחי.
אני רוצה לשאול מה החלק האהוב עליך, אבל אני לא רוצה להיראות תלותי מדי.
אני חושב שכדאי שתשאל.
מה היה החלק האהוב עליך? -הדמות הראשית שלך, בון.
השורה על זה שהוא מתלבש כאילו שלא אכפת לו איך הוא נראה, אבל דווקא כן אכפת לו.
הרגשתי שהכרתי את הבחור מיד.
אחי, כן, לעזאזל.
אבל אז כשהוא רואה את התמונה של עצמו כילד קטן,
הכול מתהפך.
משנה הכול. -זה העניין בדמות נהדרת.
עמוק בפנים, הם כבר יודעים מי הם, מי הם רוצים להיות.
הם צריכים רק דבר קטן וזעיר שיעיר אותם.
אבא שלי הציע לנו את בית הכרכרה,
אבל האמת היא שאני חושב שכדאי שנלך פשוט לקלרידג'.
נהפוך את זה לחופשה אמיתית, את יודעת? יהיה נהדר.
יש לך תרד בשיניים.
כבר התחלת לארוז? -הוא עדיין שם.
כן.
איך זה? טוב יותר? -לא.
עכשיו?
אני לא יכולה להיות איתך.
מה זאת אומרת?
היו לי פגישות אחד-על-אחד עם מורים רבים.
זאת הראשונה שאהבתי אי פעם. -אני שמח.
אני צריך לעבוד הערב אצל ארט.
כדאי שתבוא. תיפרד. אני יכול לגנוב לך צ'יפס.
ספונר והחבר'ה יהיו שם? -לא, הם כבר עזבו לחופשה.
בסדר. כן, אני אקפוץ.
בסדר, נתראה שם. -בסדר.
קייטי. לכל הרוחות, הנה את.
יופי, מצאת אותי.
לעזאזל. את לא יכולה להפיל פצצה כזאת ולברוח.
אנחנו צריכים לדבר. -לא נראה לי.
אנחנו כן. -לא, אנחנו לא.
אנחנו כן. -אנחנו לא.
אני לא רוצה להיות איתך יותר.
מה, כי נתקע לי תרד בשיניים?
מבחינתי, תמיד יהיה תקוע לך תרד בשיניים, באופן מטאפורי.
בסדר, מה שלא קורה איתך כרגע הוא מטורף.
סליחה, אז אני אקח אותך בחזרה.
קייטי, תפסיקי, תפסיקי.
אני אוהב אותך.
בחייך, אני רק ילד שעומד מולך
עם הלב בתוך ידו.
אלוהים. אתה שומע את עצמך? -בסדר, טוב, אז תגרמי לי להבין.
לא משנה מה אני צריכה שתהיה, אתה תמיד תהיה אתה.
זה דבר גרוע? -בחייך.
ברמה מסוימת, אתה חייב לדעת שאתה לא הבחור הטוב ביותר שיש.
אולי לא. בסדר.
תראה, אני דווקא שמחה שחזרנו,
גם אם זה היה רק ל-36 שעות,
כי כשזאת היתה הבחירה שלי, כל זה ברור הרבה יותר, אתה יודע?
דיברתי עם החברות שלי,
וחששתי כל כך שהן יהיו מאוכזבות ממני על כך שלקחתי אותך בחזרה.
ובוא נהיה כנים, כל מי שאני מכירה ואוהבת היה מאוכזב.
רוסקו לא.
לא, לא רוסקו הכלב. בזה אתה צודק.
אבל לא מדובר באכזבה שלהן.
האמת היא שהייתי פשוט מאוכזבת כל כך מעצמי.
כי אני לא צריכה שתגרום לי להרגיש מיוחדת.
אני לא יודעת אם שמעת, אבל אני כוכבת רוק.
חיבלתי בחיים שלי עם אם ילדי בשבילך.
טעות שלי.
אבל למען ההגינות, אתה באמת... אתה התחלת את כל זה בעצמך, אז אני...
אתה יודע מה? לא.
ארצ'י בייטס.
אני בהחלט מקווה שתהיה מאושר בסוף.
מרגישים את זה, כן.
אה, אני רוצה גירושים.
אבל בלי לחץ. אני יודעת שהחגים יכולים להיות משוגעים.
אנחנו נסתדר.
היי, דילן.
השארתי לך מתנה לחג המולד מחוץ לבית שלך.
תוודאי להאכיל אותה, בבקשה.
התכוונתי לשאול אם תרצי לבוא איתי למעדנייה של ארט,
אבל האורות שלך כבויים, אז אני מניח שאת ישנה.
אני פשוט אקפוץ להגיד להתראות בבוקר. בסדר. נתראה.
אלו חיים נפלאים, כלבה!
אמרתי לך שאכפת לאנשים.
אני לא יודע מה להגיד.
ספונר, למה אתה בלי חולצה? -אני מלאך.
אני וג'ורג' הכנו את הכנפיים. -כן.
מעולם לא צפיתם בסרט, מה? -אפילו לא קצת.
תעבירו לו בירה. -כן, לעזאזל. קדימה. גרג.
טוב, לחיים.
סאני? -אני אצטרך לקחת את המפתח הזה בחזרה.
סאני! -סאני?
סאני, הוא כאן! בחסד האל, הוא הגיע.
לעזאזל, כמעט שכחתי. פרד ואני השגנו לה טיסה מוקדמת יותר.
מה? -היא עזבה לפני שעות.
היא חופשייה לבסוף.
אתה נראה עצוב. אתה צריך את אמא שלך?
לא?
טוב, אכפת לך לנעול כשתעזוב?
אני צריכה ללכת לאנשהו.
- המעדנייה של ארט -
המשך יבוא.
אני לא רוצה לדבר... -מר רוסו, לרוני יש משהו להגיד.
לא שנאתי את זה.
רוני, אני מצטער. בטח היה לך קשה מאוד.
היה לי קשה. תודה.
חבר'ה, רציתי רק להודות לכם על השוקו.
תודה, דארן. תודה, מרתה.
היי, סוזן. -היי.
מה שלומך? -הנה אתה.
אתה מריח טוב כל כך. -בסדר.
החברה של אמא שלי, שרון, היא מעריצה גדולה.
היא אוהבת את הספרים שלך. היא לא מאמינה שאני מכיר אותך.
בכל אופן, רוצה לצלם לה סרטון זריז?
למה אי אפשר... טוב... -היי, לכי להזדיין, שרון! לכי להזדיין!
שרון, מה שלומך? -לא תגידי לי את מי אני מכיר. תראי.
היי. מה שלומך? -תראי.
בסדר, חבר'ה, מספיק. מספיק.
בסדר, עוד אחד.
שלום.
אחת ולתמיד. -אחת ולתמיד.
היי. שלום על אמת. -בסדר.
ביי.
רוסטר. -היי.
רציתי רק להגיד לך תודה, בנאדם, על הכול.
ברצינות, שינית את החיים שלי.
אתה שינית את החיים שלך.
והצטבר לנו חשבון גדול, ואין לי כסף.
זה בסדר. אני אשלם אותו. -כן? תודה.
היי, הוא אמר שהוא משלם על הכול. תזמינו עוד. תזמינו עוד.
היי. אתה רוצה להגיד משהו לפני שכולם יתחילו לעזוב?
לא, באמת שלא. -בסדר.
אנשים! גרג רוצה כל כך להגיד משהו.
תודה, דילן.
בסדר.
שלום. זאת הפתעה נהדרת.
אני מעריך מאוד את זה שכולכם כאן.
אני בר מזל...
יש לי הבת הנפלאה ביותר.
אלוהים. -הנה היא. זאת קייטי.
הם יודעים. -אין עליה.
אני כותב סיפורים למחייתי.
אני טוב מאוד בפינג-פונג בירה.
נכון מאוד. -הטוב ביותר.
חלקכם אולי לא יודעים את זה,
אבל אני בחור שלא נוח לו ושהוא מוזר למדי.
מה? -לא, אנחנו יודעים.
ואני מניח שפשוט מעולם לא הרגשתי שייך בשום מקום.
אבל כולכם גרמתם לי להרגיש שייך לכאן.
ואני מודה לכם על כך.
ואני לא אשכח את זה לעולם.
זה החבר הטוב ביותר שלי שם.
בוא הנה.
- המעדנייה של ארט -
סיימתי את זה.
הפעם לתמיד.
בסדר.
חומד, אלה החיים שלך. את צריכה לעשות מה שאת רוצה לעשות.
לך על זה. -כן! כן.
תודה! תודה!
אני שמח כל כך.
אני מצטער. את בסדר? -כן.
באמת? -כן. אני בסדר גמור.
בסדר. בסדר.
יפה כל כך. -כן.
אני אתגעגע למקום הזה מאוד.
טוב, אל תעזוב בגללי.
מה?
אני לא רוצה שתתקשר אליי כל יום מפלורידה ותשתמש בקול העצוב שלך.
"היי, קייטי."
זה מדויק בצורה מפחידה.
חומד, אני פשוט...
אני לא רוצה להישאר בסביבה ולהמשיך לסבך לך את החיים.
כן, אבל סביר להניח שתעשה את זה מכל מקום.
את לא טועה.
שלום, גרג. חכה בסבלנות.
זה לא רעש טוב לעשות בטלפון.
אני עושה רעשים, גרג. אתה יודע את זה. איך אפשר לעזור לך?
מה אם כן הייתי רוצה לחזור בסמסטר הבא?
זה יהיה מגוחך? -לא.
אתה תשמח כאן אנשים רבים.
חוץ מזה, לך ולי תוכל להיות שירת הברבור האחרונה שלנו יחד.
למה אתה מתכוון?
נתנו לאשתך לשעבר את המשרה שלי. היא תהיה הנשיאה הבאה של לאדלו.
גרהאם בדיוק הודיע לי.
נתחיל את המעבר בסמסטר הבא.
אני לא...
אתה בסדר?
טוב, אגיד לך מה.
זה ערב יפהפה, גרג, ואני איהנה ממנו.
חג מולד שמח, חבר.
חג מולד שמח, וולט.
תרגום: טל לוריא