Kas toliau? Istorijos darbas. Imsimės jo vėliau.
Gavai daugiau laiko ispanų kalbos projektui?
-Si. -Muy bien.
-Atsiprašau, ką? -O, vargeli.
Spūneri, turėsi padėt jam su ispanų kalba.
Pirmadienį statistikos egzaminas. Džei Di.
-Kiaulės Papas. -Užsikrušk.
Džei Di padės pasiruošt statistikos egzaminui.
Gerai, turiu eiti. Dirbk toliau.
-Ačiū, Rūsteri. -Iki, Grgai.
Tikiu tavim!
-Padarom žolės pertraukėlę? -Jau padarėm.
Labas, vaikinai.
-Ačiū, kad padedat Tomiui. -Labas.
Dabar grįžkit prie darbo, arba užmušiu jus visus.
-Mama. -Tomis buvo 6 kg kūdikis.
Jis perplėšė mane nuo makšties iki tiesiosios žarnos.
Patyriau tai ne tam, kad išlėktum iš koledžo.
-Taip, ponia. -Taip, ponia.
Puiku. Myliu, riešutėli.
Ir aš!
-Kas, čia, po velnių? -Tikrai suplėšei jos vaginą?
Tylėk.
Klausykit, žinau, kad šiandien žiūrėjom skaidres,
bet labai sunku susikaupti, kai jūs taip glamonėjatės.
Aš neatsakau už tai, kas nutinka išjungus šviesas.
Manau, kad atsakai, Džordžai.
Žinoma. Iki, meile.
-Labas! -Labas!
Ar pasiruošus jaustis geriau?
-Žinoma, po velnių. -Gerai.
Pirmoji mano susigrąžinto gyvenimo diena.
Dviračiai gana toli.
Manau, užsidėjai jį truputį per anksti.
Man nerūpi.
Užsidėk saviškį, kad nesijausčiau kaip kvaiša.
-Riedam. -Taip.
-Kaip sekasi? -Kas geresnio?
Turiu kai ką papasakot.
Buvo labai sunku apsispręsti,
bet atsisakau Biotecha darbo pasiūlymo.
Liksiu čia su Arčiu.
Turiu pagalvot apie tai.
Jau pasakė?
Ar tai ne didžiausia kvailystė, kokią teko girdėt?
Aš galvoju.
Gerai.
Galvok, Volteri.
Turiu pripažint, man patinka naujos liemenės.
Guminė sporto apranga man visada tiko.
Aš pasiruošęs.
Taip, važiuojam.
Palaikau tave.
Turi daryt tai, kas tau atrodo teisinga.
Ačiū.
Ne. Kas čia, po velnių?
Nurimk, dar nebaigiau.
Turi užsitikrinti,
kad Arčis įsipareigojęs ne mažiau už tave.
-Supranti? -Gerai.
-Kitaip užmušiu jį. -Aš taip pat.
Suknista Rusija ir Stalinas!
Šūdų pyragas!
Labas, Arči. Ar galima?
Visada galima! Taip, man reikia pertraukėlės.
Reikia pajudėti, skatinti kraujotaką.
Reikia papurtyt karčiukus. Nori prisijungt?
Ne, ačiū. Atšaukei dviejų dienų paskaitas.
Taip, apgailestauju. Dėl knygos termino.
Dirbu jau 36 val. be pertraukos.
Ariu kaip jautis.
Gal turi skardinę Celsius? Studentė pripratino mane.
Celsius truputį primena kokainą.
Tą jausmą, bet ne tamsųjį kokaino jausmą...
Tą jausmą , kai būna smagu, susipažįsti su žmonėmis...
Neįtikėtina, kad jį parduoda vaikams. Jis tikrai kenksmingas.
-Ir aš taip manau. -Dieve, mano širdis...
Ji plaka taip greitai...
Ar girdi?
Aš jau eisiu.
Neatšauk daugiau paskaitų.
Čia kaip naktinis klubas, po velnių. Supranti?
Sėkmės su knyga.
Kaip sekasi? Užsikrušk.
Štai jis.
Kas geresnio?
Pasakiau komandai, kad aplankysiu tave.
Jie labai ilgisi tavęs.
-Nesąmonė. -Tai tiesa.
Pameni, kai siusiojai ant ledo?
-Norėčiau prisimint. -Ta vieta vis dar matoma.
Kai vaikinai čiuožia pro ją, truputį nusišypso.
Tai gražu.
Ačiū, kad papasakojot.
Kaip sekasi gydymas?
Neblogai. Kristl labai padėjo. Ji rado puikią vietą.
-Puiku. -Taip.
Leidžiu laiką grupinėj terapijoj arba lošiu blekdžeką internete.
Kai tik išsiblaiviau, atsivėrė lošimų pasaulis.
-Nėra to blogo... -Linksma.
Taip, geri žmonės.
-Gregas išvyksta po kelių dienų. -Taip.
Norėjom sužinot,
ar galėsi treniruoti toliau po Kalėdų atostogų.
Programa trunka 8 sav.
-Todėl turėčiau ją baigti. -Taip.
Kita vertus, aš ne bailys.
Mano vidinis demonas rėkia:
"Važiuojam, po velnių! Rokenrolas!"
-Geriau neklausykim demono. -Taip, nederėtų.
Pašnekėsiu su Voltu,
ir pabandysim rasti laikiną trenerį, kol būsi pasiruošęs.
Taip, ačiū.
-Man metas. -Gerai. Iki.
-Ačiū. -Viso.
Lažinuosi iš 50 žalių, kad užlipus į viršų ji persigalvos ir sugrįš.
Nemanau, kad turėtum pakeisti alkoholį lošimu.
-Kas tu, mano mama? -Ne.
Tu mano mama? Gal susiverši papus diržu?
-Man metas. Gerai. -Nagi.
-O, Dieve. -Kas nutiko, broliuk?
Ruošiu darbą apie II Pasaul. karą.
-Žinai, kas niekšas? Vokietija. -Turėtum pasižymėt tai.
Tavo mama parašė, kad ryt vakare vakarieniausit.
Ji Bostone. Pamaniau, kad būtų šaunu, jei ji atvažiuotų
ir pasakytų, kad vyrai nesvarbūs, o aš silpna.
Labai linksma.
Ką čia turim?
Midvėjus - vietovė, kurioje vyko mūšis,
o ne karo vidurys.
-Tai painu. -Ne.
Šiandien mačiau Arčį.
Jis gyvena savo gyvenimą, o man vis dar apmaudu.
-Aš nuobodi pati sau. -Neliūdėk.
Manau, atsigausi greičiau nei aš.
Taip, bet mano atsigavimui reikia ne tik pasivažinėjimų dviračiu.
Turiu Adderall.
-Ne. -Pagalvosiu.
Dar yra Dilan įdarbinimo programa.
-Čia ir mano miestelis. Mano vieta. -Tu puiki dėstytoja.
-Taip. -Taip.
-Žinai, kodėl? -Ne.
-Aš pasakysiu. -Nereikia.
-Tu roko žvaigždė. -Prašom.
Ji negali pakęst, kai taip sakau. Bet nuolat taip sakau.
Žinai, ką? Aš roko žvaigždė.
-Taip! -Žinai, kas dar? Aš velniškai gudri!
Tu velniškai gudri!
Matai? Galiu būt linksma, kai noriu.
Bet labai dažnai nenoriu.
Mano tipas - patraukli kaimynė, ar ne?
Nežiūrėk į mane. Klausk jo.
Tu gražiausia mergina pasaulyje.
Matai, su kuo turiu reikalų?
Gerai, aš...
Galbūt mačiau tave karščiausių Ladlou dėstytojų sąraše.
-Kelintoj vietoj? -Ketvirtoj.
-Top 5, po galais! -Gerai.
-Taip! -Top 5!
Ketvirta! Geras!
Labas rytas!
Žinau, kad visą naktį kankinotės
su paskutinės akimirkos užduotim,
bet mano aukščiausio lygio seminaro dalyviai
turi būt pasišventę pasaulio istorijos didybei.
Šnekant apie tai, ką manot apie mano knygą?
Perskaičiau tik pirmus 600 puslapių.
Nieko baisaus. Tikiuosi, kad busiu ištvermingesnis už tave,
kai vertinsiu tavo baigiamąjį.
Tikėkimės, kad perskaitysiu iki galo.
Nagi, nesidrovėkit, noriu atsiliepimų.
Ką papasakosit?
Žinau, kad čia ne grožinė literatūra, bet ji beveik poetiška.
Primena Puškiną.
Žinai, to ir norėjau.
Puškinas. Ačiū, Ilajau.
Bet reikėtų kelių apgalvotų apkarpymų.
Ką gi, aš sakyčiau,
kad tokio kalibro knyga pateisina savo apimtį.
Taip, bet ne tokią didelę.
Žiūrėkit, kas vėl kalba.
Kai kam labai patinka jo paties balsas.
Grąžinkit jas man. Jau atidaviau redaktorei.
Jei jau atidavėt, kodėl vertėt mus ją skaityti?
Nes klaidingai maniau, kad jūs - kolegos intelektualai.
Nesijaudinkit, pasauliui visada reikės daugiau apsauginių ir didžėjų.
Nešdinkitės.
-Bet paskaita tik prasidėjo. -Viskas, varykit!
LADLOU KOLEDŽAS
Ko tikėtis iš vaikų, kurių prefrontalinė žievė
dar neišsivystė?
Prefrontalinė žievė susijus su impulsais ir sprendimų priėmimu,
-o ne kritiniu mąstymu. -Žinojau tai.
Žinau, kad komplimentai - tavo kuras,
bet genialiems žmonėms žmonėms nereikia to sakyti.
Taip kaip jie tai sužino?
Nesaugumo jausmas man kenkia. Tuoj nusibrauksiu jį.
-Štai taip. -Nuvalysiu šitoj pusėj.
-Ir čia yra? -Daug geriau!
Bet sekasi puikiai!
Ir kai kas sakė, kad šis namas bus laisvas kitą semestrą.
Nauji mūsų namai.
-Mūsų? -Mes turėsim vaikelį, meilute.
Žinau, kad Robinas norės gyventi su mama.
Vis dar nekenčiu to vardo.
Kas dabar ten gyvena?
Žmogelis, kuris užliejo šią vietą gera energija.
Gregai, susitikau su patikėtiniais. Šmikiui labai patiko jo dviratis.
Deja, jis susitrupino visus dešinės rankos kaulus.
Nieko negirdžiu.
Prieš kalbėdamas turi palaukti, kol ateisiu.
Suprantu.
Kaip jis susilaužė ranką? Nugriuvo?
Reiškia, girdi mane.
Pričiupai.
Tavo balsas labai stiprus, ir mums nereikia būt vienoj patalpoj.
Deja, kai šnekėjau su Grahamu
apie trenerio pavaduotojo paieškas,
jis pasakė, kad ledo ritulys kaip viršsvoris, kurį galim numesti.
Ne, tu negali...
Vaikinai daug treniravosi. Jiems bus labai liūdna.
Žinai, ką? Mes patobulėjom.
Ryt žaidžiam su Pruitu. Pakviesk Grahamą.
Manau, galim juos sutriuškint.
Tikėkimės.
Bandžiau jį įtikinti,
kad ne visi sprendimai turi būt priimti remiantis biudžetu.
Jis juokėsi taip smarkiai, kad dantis suskilo.
-Atrodo, jis labai trapus. -Jam 80.
Vis tiek nemanau, kad dantys turėtų kristi juokiantis.
Atleisk, Dilan, bet tu visiems pasakojai
apie jaunų profesorių atrankos pagreitinimą.
Čia buvo tavo klaida.
Man patinka ši energija.
Dabar aš veikli.
Smagu, bet turiu paskaitą.
Po dviejų minučių.
Taip bet visą vakarą žiūrėjau instagramo įrašus,
kur kariai surengia sugrįžimo staigmeną vaikams,
todėl turiu pagalvot, apie ką dėstysiu.
Paaiškinsiu labai trumpai.
-Gerai. Sakyk. -Gerai.
Ladlou turi tik vieną nuolatinį meno istorijos profesorių,
ir jo paskaitų kursas vadinasi "Nuogos".
-Net neaišku, ar tai apie meną. -Turėsiu pasidomėt.
Aš išspausdinau du straipsnius spalio žurnale.
Susisiekiau su Bostono Šiuolaikinio meno institutu.
Jie gali atvežti daugiau darbų į Kaboto muziejų.
Ir aš puiki dėstytoja. Ką manai?
Manau, tu tobula kandidatė etatui.
-Penkeri metai? Čia pagreitinimas? -Paprastai užtrunka ilgiau.
Kodėl gadini jai nuotaiką?
Nekreipk dėmesio. Labai didžiuojuosi tavim.
-Ačiū, mama. -Prašom.
Tu visada mokėjai pasakyt tokius dalykus.
-Apgailestauju, kad tavo tėvas nemoka. -Taip, juokinga.
Jis myli tave, tik nemoka parodyti.
-Nekenčiu, kai šneki apie tai! -Supranti, ar ne?
Einu į ledo ritulio treniruotę. Sėkmės, šmikės.
-"Sėkmės, šmikės." -Bambeklis.
Myliu jus ir visada mylėsiu, nors jūs ir piktos.
Kaip jam sekasi?
-Tiesą sakant, labai gerai. -Tikrai?
Taip. Ir ačiū Dievui, kad jis nukabino tą nuotrauką su tavim.
-Ką? -Taip, žinau.
Gerai.
Nereikia, mama.
-Ko nereikia? -Nagi.
Jis pagaliau pamiršta tave.
Ne, mieloji.
Jis nepamiršta manęs, nes manęs niekas nepamiršta.
Aš nesijuokiu.
Kodėl moteris negali norėjot, kad buvęs vyras
liūdnai ją garbintų visą savo gyvenimą?
-Dieve, mama. -Taip negalima, ar ne?
-Einu į darbą. -Gerai. Tai nesveika, ar ne?
-Mama. -Gerai jau.
Bloga mergaitė!
Gerai, ieškok centro. Kas ten?
Mušk, Di Džei.
Mušk!
Taip!
Ar tikit stebuklais?
Gražu. Gerai, čiuožkit čia.
Šaunuoliai.
Nesijaudinkit dėl Bredo.
Žinau, kad daug kraujo, bet čia ne trauma.
Taip nutinka, kai jis ima nerimauti,
-Bredai, viskas gerai? -Taip.
Ryt žaidžiam prieš Pruitą. Jie stiprūs, bet aš užtikrintas savim.
Kaip jaučiatės?
-Aš bijau. -Nėra ko bijoti.
Paskutinį kartą man išmušė priekinius dantis.
Čia protezas.
Gera žinia ta, kad jie atrodo puikiai, Lukai.
Gerai. Pruito komanda puiki.
Jie greitesni už mus. Jie tikrai didesni už mus.
Jie turi nr. 49.
Jo ūsai tikrai vešlūs.
Jis turbūt žaidžia tik vakarais,
kad išlietų įniršį,
susikaupusį per darbo dieną dokuose.
O dabar tikrai netinkamas laikas pamiršti, ką norėjau pasakyt.
Žinau, kad sakau tai retai, bet aš myliu jus, vaikinai.
Kam rūpi? Tu jų treneris, o ne auklė!
Doni, čia uždara treniruotė!
Tik ne man. Turiu ženklelį!
Kino teatre, turiu ženklelį kino teatre!
Vakar nuėjau.
"Mes nusipirkom zoologijos sodą", 15 metų sukaktis.
-Aš jo nemačiau. -O, Dieve, jis pakeitė mano gyvenimą.
Žinojai, kad gali tiesiog nusipirkt zoologios sodą?
-Aišku... -Paremtas tikra istorija.
Žinai Mattą Damoną?
-Man jis patinka. -Jis puikiai vaidina!
Ir nepatikėsi, kokių gyvūnų jie turėjo.
-Taip, pažiūrėsiu! -Galėsi padėkot vėliau.
Bet šie vaikinai neturės šansų,
kol elgsis kaip mergaičiukės!
Ačiū, Doni.
-Taip. -Žinot, nemaniau, kad taip pasakysiu,
bet pritariu pareigūnui Doniui.
Jūs nelaimėsit varžybų,
jei elgsitės kaip mergaičiukės.
Gerai, aš ne pirmas pavadinau juos mergaičiukėm.
Tai padarė vietos policininkas,
su kuriuo šnekėjom apie mažai žinomą filmą su M. Damonu.
Man patiko. Jie nusipirko zoologijos sodą.
Reikia vengti moteriškos lyties tapatinimo su silpnybe.
Visiškai sutinku. Bet bandau pasakyti,
kad jei atvesim 4-5 m. mergaites į aikštę
ir liepsim žaisti su vyrų koledžo komanda,
jos bus užmuštos.
Šneku ne apie pralaimėjimą, o apie tikrą mirtį.
Mano redaktorė Brenda.
Kas geresnio, Brenda?
Perduok Brendai nuo mūsų, kad tu visų blogiausias.
Nemaniau, kad taip greit paskambinsi.
Mano knygoj daugiau nei 180 psl., ir ji ne apie Rūsterį,
kuris tik šaudo žmonėms į veidą ir paleistuvauja.
Ten vyksta ir kitų dalykų.
Gerai, nebekankink manęs. Ką manai?
Tai...
Tai puiku.
Nuostabu.
Galėjau tiesiog pasakyt: "Nežaiskit kaip maži berniukai."
Ilgėsiuosi šito, Gregai.
Aš taip pat.
Kaip nespausdinsi?
Negali taip nuspręst perskaičius tik kelis puslapius.
Čia kai kam ji taip patiko,
kad perskaitė 600 psl., taigi...
Taip, žinoma.
Jaudinančios naujienos. Paskambinsiu vėliau.
Čia Brenda.
Taip.
Viso.
Ir?
-Jai patiko. Aišku, kad patiko. -Taip!
-Nagi. -Taip, apsikabink mane.
Taip.
Tu knygos autorius.
Nesitikėjau.
Šįryt užsuko tavo mama.
Gali perduot, kad buvo malonu pasimatyti?
Žinoma. Ar turėčiau pasistengt, kad skambėtų nuoširdžiau?
Būčiau dėkingas.
Skaičiau Dilan rekomendaciją.
Ką manai, jei užuot laukusi 5 m.
pradėtum po vienerių?
Šneki rimtai?
Visada šneku rimtai.
Ačiū, pone. Tu nesigailėsi.
Aš tikiu tavim.
Labas, Kristl.
Ar jie su mano mama šnekėjo apie nuolatinį mano darbinimą?
Jei pasakysiu "taip", apsidžiaugsi ar nuliūsi?
-Apsidžiaugsiu. -Dieve, Grahamai.
Jei važinėsies, pažadėk, kad būsi atsargesnis.
Nepyk, bet ant tokio dviračio negaliu išvengti šuolių.
Pašnekėkim apie mane. Noriu pradėti naują etapą.
Mano vardas ant šio pastato.
-Mama. -Taip, labas!
Ar galėsim pašnekėt, kai baigsi?
Žinoma.
Tau taip pat ji pasirodė grėsminga?
Gerai, vaikinai, sėskit.
Paklausykit.
Prieš Pruito sutriuškinimą...
Taip, aš taip pasakiau. Prieš Pruito sutriuškinimą.
Pamaniau, kad norėtumėt išgirst seno draugo žodžius.
Vaikinai!
Taip!
Gerai!
O, žmogau.
Jūs tikrai užaugot.
Gregas sakė, kad jūs truputį nusiminę.
Todėl norėjau pasakyt:
jei aš galiu pakeist savo šūdiną gyvenimą,
jūs tikrai galit įspirti Pruitui į subinę!
-Tiesa! -Taip!
Jūs galit nugalėt!
Palauk, Gregai.
Dabar gera proga susitaikyti.
-Nereikia... -Taip, Lukai.
Pameni, kai pasakei,
kad tavo dėmesio deficito vaistai nebeveikia?
-Taip. -Jie veikė.
Aš juos sumaliau ir uosčiau, kad rytais atsikelčiau iš lovos.
-Kokias tabletes aš gėriau? -Naudojau jas akvariumo valymui.
-Bet žuvys nugaišo. -Gerai. Ačiū, treneri.
-Mes dėkingi. -Čia ne viskas.
-Ne... -Semai.
-Pameni, kai pavogė dviratį? -Taip.
Sakiau, kad Di Džei spoksojo į jį kelias savaites
ir sakė, kad būtų šaunu pavogti jį iš gero draugo, ar ne?
Aš jį pavogiau.
Ir iškeičiau į šešias skardines kažkokio šūdo pavadinimu JuneShine.
Gerai, vaikinai.
Būtų labai sveika atgaivinti šiuos santykius.
Pritariu. Ir jei kas nors ko nors pasigedo,
pavogiau tiek dalykų, kad net nebepamenu.
Pavyzdžiui, ši grandinėlė.
Per graži, kad parduočiau. Pažiūrėkit, tikras auksas.
-Labai graži. -Kieno ji?
Neilai? Tikrai? Čia kryžius. Maniau, kad tu žydas.
Gerai, Bredai.
Ei, aš atėjau dėl tavęs.
Pameni savo magistrantę, kuri metė tave kaip bulvių maišą?
Todėl, kad aš ją barškinau.
Ji turėjo problemų, todėl gali būt dėkingas.
Gerai, vaikinai, parodykit jiems! Žaiskit šiurkščiai!
-Ačiū, treneri! -Prašom!
Gerai, čiuožiam į aikštelę pasilinksmint.
Gerai, energingai!
Šaunuolis, Bobi!
Po velnių!
Taip, važiuojam!
Gerai.
Geras fizinis žaidimas.
Nagi! Taip!
Mižnius!
Jis tik jaunuolis...
Stokit, viskas.
Taip, po velnių! Paleisk jam kraują!
Ar ranka sulaužyta?
Jo ranka sulaužyta?
-Taip! -Kruškit juos!
Pirmyn, Di Džei!
Taip!
Gerai, vaikinai!
-Ladlou! -Čia geriausios visų laikų varžybos.
Ten mano sūnus. Jis įmušė įvartį!
Pakelkit ranką, jei jūsų sūnus įmušė.
Kodėl kišai nosį į tą etatų reikalą?
Žinai, kaip ilgai bandau ištrūkt iš tavo šešėlio.
Neatsiprašinėsiu už tai,
kad esu tavo mama. Daviau tau daug gerų dalykų.
Dideles smegenis, puikius plaukus, tobulą strazdanų kiekį.
-Per daug. Kartais paslepiu jas. -Kodėl jas paslepi?
Žinau, kad Ladlou pakvietė mane į pokalbį, nes esu tavo dukra,
bet darbą gavau pati.
-Aš negavau darbo pati. -Giliai širdyje turėjai žinoti.
Tikrai nežinojau.
Buvai nepatyrus 29 m. mergina, kuriai pasiūlė profesorės darbą.
-Kaip manai, kaip tai nutiko? -Gerai pasirodžiau per pokalbį.
Apranga buvo labai graži. Dieve, aš kvaiša.
-Tu ne kvaiša. -Aš kvaiša.
-Didžiausia kvaiša pasaulyje. -Ne. Galbūt tu naivi.
-Bet amžius tai pakeis. -Jėzau Kristau.
Po velnių! Pavogei gaidį! Jėga!
Ne jėga, net šito nepadariau pati.
Tikrai tikėjau, kad padariau tai pati,
nes tu per daug nedalyvavai mano gyvenime.
Tiksliau, apskritai nedalyvavai.
-Nesmerkiu. -Truputį smerki.
Truputį smerkiu. Taip.
Žinai, galiu pasiteisint, nes tai net nebuvo mano...
Nesvarbu.
Kieno mintis tai buvo?
-Rūsteri! Rūsteri! -Gerai jau.
Gerai...
Nurimkit.
Didžiuojuosi jumis, vaikinai. Puikiai pasirodėt.
Palaukit, vaikinai!
Nepamirškit, kad čia tik vienerios varžybos,
bet čia geriausia diena mano gyvenime!
Rūsteri! Rūsteri!
Dieve, išgąsdinai mane! Meilute, mes laimėjom!
Mes laimėjom.
Kaip tu galėjai?
Nežinau, čia lyg ir atsitiktinumas.
Daugiau tikrai nelaimėsim. Kas nutiko?
Kodėl čia įsidarbinai?
Nes man patinka iššūkiai, patinka palikti komforto zoną...
-Tu nekenti šių dalykų. -Ne taip, kaip seniau.
Įsidarbinai čia ne todėl, kad manęs neatleistų?
Ruošiausi išvykti, tėti. Toliau nuo Arčio ir šio akvariumo.
Jei būčiau išvažiavus kitur,
gal būčiau radus savo kelią,
-bet tu man neleidai, ar ne? -Aš nenorėjau, kad suklystum.
Bet aš klystu.
Aš turiu kartais klysti.
Tu neleidi man nieko daryti vienai.
-Tai netiesa. -Etatinės pareigos.
Ir mane apskritai priėmė čia tik dėl tavęs.
Meilute, tik bandžiau padėti.
-Aš labai tave myliu. -Gerai.
-Padaryčiau dėl tavęs bet ką. -Taip.
-Žinai tai. -Žinau.
Pasakykim viską atvirai.
Ar padarei dar ką nors, kas galėtų mane įsiutint?
Išsiaiškinkim. Ar yra kas nors?
Ne.
Žaidžiau nardais internete su F. Saluskiu.
-Kas yra Fredas Saluskis? -Sanės tėtis.
Mūsų keliai susikirto. Manau, jis tau patiktų.
Nemanau, kad Sanės tėtis man patiktų.
Ar jūs su Fredu Saluskiu bendraujat, kai žaidžiat nardais?
Ne, ten nėra tokio pasirinkimo. Bet pabendraujam FaceTime.
Po velnių! Kas tau yra?
-Žinau, kad pyksti. -Aš nepykstu.
Man labai liūdna.
Tikrai maniau, kad tiki manim.
Aš tikiu tavim.
Taip, aš matau.
Kavos?
Ne, ačiū.
Galima dar vieną pyrago gabalėlį?
Jei pajusiu smerkimą, arbatpinigių nebus.
Trečias gabalėlis, klausau.
Ji nori ir plaktos grietinėlės.
Labas.
-Geri vienas? -Ne.
Skandinu sielvartą apgailėtinoj amerikietiškoj arbatoj.
Nenorėjau pakelio,
bet gauti palaidų arbatžolių čia neįmanoma.
Arbatžolių arbata užkandinėj? Tu per kuklus.
Nori prisijungti?
Kodėl ne?
Nesaikingas pyrago valgymas visada tave išduoda.
Kas nutiko?
Manai, galėčiau išgyventi pasaulyje pati
be katastrofiškų nesėkmių?
Beveik nieko nesupratau.
Keite.
Tu protingiausias žmogus, kokį galima sutikti.
Nežinau, ką dar pasakyt.
Gali padaryt viską.
Mano knygą atšaukė.
-Velniop Brendą, ji trolė. -Turbūt man pasisekė.
Gana anksti sužinojau, kad aš ne toks įspūdingas
kaip įsivaizdavau.
-Žinau, kad nori komplimento. -Taip.
Kai kas man pasakė, kad genialiems žmonėms
nebūtina sakyt, kad jie genialūs.
Tai kvaila. Kokia prasmė, jei niekas nieko nesako?
Tu gausi savo knygą. Niekas nemoka taip įtikinėti kaip tu.
-Abejoju. -Liaukis.
Net buvai įsitikinęs, kad vėl priimsiu tave.
Pasiruošei įspūdingą kalbą.
-Gerai, kad neteko jos klausyt. -Ne.
Daug praradai, nes ji buvo įspūdinga.
Man ji pasirodė labai žavi.
-Neabejoju. -Skanaus.
Ačiū.
Apie ką ji buvo? Tik smalsu.
Mano gyvenime daug didelių klaidų,
bet santuoka su tavim tikrai nebuvo viena iš jų.
Pripažink, čia keletas klasikinių puošmenų.
Humoro gaidelė, netikėtas nukreipimas.
Gerai.
Iš esmės norėjau pasakyti,
kad jei vieną dieną man gaučiau progą
-tave susigrąžinti... -Aš pasirašau.
Keite, ne, tu tik paprašei papasakoti apie kalbą,
bet dabar aš to nesakau...
Taip, bet kartą pasakei,
kad turiu neribotą laiką sprendimui.
Tai va, aš nusprendžiau.
Jei čia didžiulė sumauta klaida, ji bent jau bus mano klaida.
Taip, aš pasirašau.
Gali elgtis kaip nori.
Ir sumokėk už mano pyragą.
Taip pat suvalgiau du sūrainius.
Ką?
Vertė: Aidas Buivydas