Te simți bine?
E foarte trist.
Rudolf?
Toți fac mișto de nasul lui. Și ce dacă e diferit de restul?
Moș Crăciun zice că nu poate face parte din echipă? Ce, el e perfect?
Moș Crăciun e un grăsan nenorocit.
Hei!
Haide!
- Cum a fost de Ziua Recunoștinței? - Bine.
”Bine”? Ești scriitor, Greg, mai încearcă.
Mă bucur că te văd, Walt.
A fost bine. Am rămas aici cu Katie.
Doar că a fost cam supărată.
Și n-a vrut să-mi spună de ce. A fost destul de tristă.
Îmi place frișca de pe fund.
- Câte bei pe săptămână? - Nu e problema ta.
E problema mea și nu vreau s-o rezolv.
Te pun rapid în temă, Greg!
Cristle s-a întors, poate o saluți.
Ce face? Știi ceva?
- Vorbesc mai târziu cu ea. Mersi, Walt. - Da.
- Mă eviți? - Bună!
Nu, de fapt voiam să vin să te văd.
Nu trebuie să facem nimic, Greg.
De fapt, am făcut o listă de reguli,
ca să putem rezista în ultimele opt zile ca colegi.
Bine.
Fără pantaloni strâmți sau care evidențiază zona genitală.
Cred că mi se aplică mai mult mie decât ție.
- O să fac și eu asta. - Bine.
Fără gesturi cavalerești impresionante.
Tot o să mă port frumos cu tine.
Bine. Nu zâmbi și nu-ți arăta limba prin birou.
- Asta e importantă pentru mine. - Sigur.
Nu zâmbesc. Nu știu dacă mi-am arătat vreodată limba.
Când deschizi gura, îți arăți limba.
Bine. O să... Da, s-a făcut.
O să plec acum, deci nu mă dezbrăca din priviri.
Fac tot posibilul.
- O faci acum. - Cam da.
Așa cum vă amintiți, numele cursului este Arta Cărților Captivante.
Multe dintre informațiile primite au legătură
cu acel prim capitol care captivează cititorul.
Am scris o carte, numită Swamp Blossom.
În ea, Rooster primește o scrisoare de la o idilă din trecut, care spune:
”Despărțirea de tine a fost cea mai mare greșeală pe care am făcut-o.
Dar dacă citești aceste rânduri, probabil că am murit.”
- Ce credeți? - Frate, cine mai scrie scrisori?
Și de ce n-a dat mai multe explicații?
Poate era în pericol.
Dar a avut timp să cumpere un timbru și s-o trimită.
Mulți oameni bătrâni au deja timbre.
Ce au timbrele?
Când o citești, are logică. E o carte mișto.
Tommy, nu pot să-ți spun cât de grozav este
să fii din nou la oră și să participi activ.
Nu spui niciodată nimic când particip eu activ.
Știu. Poftim!
Nota 9. Asta-i tot pentru azi.
Începeți să revizuiți draftul. Asta-i a ta.
Ia uite! Adderall și Celsius.
- Merge de fiecare dată! - Mereu!
- Pa, ”Grg”! - La revedere!
Suntem bine?
Un curs de psihologie mă ajută să te vizualizez fără organe genitale.
Doar un spațiu gol și chel.
Aș vrea să te ajut să ajungi la zi și cu celelalte cursuri.
- Da, am nevoie. - Biroul meu, ora 15:00.
- Tare! - Da, tare!
Asta-i pentru tine. Ai de treabă.
APROFUNDEAZĂ
Îmi place maxim vesta asta. Mulțumesc!
Neoprenul vă crește temperatura corpului cu 12%.
- În plus, mușchii arată mai bine. - Aș purta-o la cină.
Ai noutăți despre Biotecha? Ești aproape de o decizie?
Mutarea la New York e complicată.
Archie mi-a arătat că e ceva mai interesat de copil.
A întocmit și o listă de nume britanice sofisticate.
Dar nu vreau un fiu sau o fiică pe nume Robin.
- Cine ar vrea? - Dar, dacă nu se implică,
ar trebui să accept slujba și să mă mut, nu-i așa?
Te superi dacă îl citez pe Theodore Roosevelt?
- Aș prefera să nu. - Bine.
Viața te va pune la încercare, Sunny.
Trebuie să ții ochii deschiși și să vezi ce-ți spune lumea.
O să-i dai tu de capăt.
- Mulțumesc. - Fii optimistă și ești pe drumul cel bun.
- Ați vârât un mic citat la final, nu? - Nu m-am putut abține.
Deci... de ce purtăm toți aceeași pălărie, gen clop?
Poate fi chestia noastră comună. Am fi Frații Clop.
- Căcat! - S-o crezi tu, Țâțosule!
- O să rămâi Țâțosul. - Salut!
- ”Grg”! - Rooster!
Pe Tommy l-ați văzut?
Trebuia să ne vedem în biroul meu și n-a apărut.
- Nu. - N-a venit nici la Economie.
O fi trist pe undeva,
fiindcă tipul ăsta nu l-a rugat să fie Băiat Clop.
- Duceți-vă naibii! - Dă-o încoace, Băiat Clop ce ești!
- Nici nu știi ce-i ăla. - Nu.
Domnilor, Țâțișoară...
Walt, am primit mesajul. Nu creez un grup operativ
ca să aflu cine a furat mascota.
Bună încercare! Nu mai suna! O să sune din nou. Scuze!
E-n regulă. Îmi place să te văd cu atitudine de șefă.
Mersi. Ignor.
Voiam să vorbesc cu tine despre poezia ta, Deflorarea.
Ați înțeles că eu sunt defloratoarea și Eli este defloratul, da?
Nu trebuie să știe toți că eram virgin.
Ești inspirația mea! Dar trebuie să aștepți afară.
Îmi place poezia.
E prima dată când ai scris ceva ce pare a fi personal.
Mulțumesc.
Cred că e o lucrare care ar putea apărea în Review.
Am făcut câteva semne ca să-ți arăt
unde poți să îți mai exprimi din sentimente.
Să fii mai vulnerabilă. Ce zici?
Mă duc să mă afum puțin și o să încerc.
Nu trebuie să știu procedura.
Mă bucur că am o studentă cu potențial.
- Eva e foarte talentată. - Așa e.
N-o încuraja prea mult. E a mea.
Lumea are suficienți autori de ficțiune. Adică... Ce naiba e asta?
Fac asta fiindcă sunt în oraș.
Știi ce fac când vin poeții?
Toată lumea o ia razna?
- Nu ești amuzant. - Ce față ai făcut! Ești ofticată!
- Hei, Greg! - Bună!
Intru, dar las ușa deschisă pentru siguranța amândurora.
Știu că probabil părea bizar, dar nu mă uitam la buric.
E-n ordine, fiindcă îmi face bine să văd cât de dus ești.
- Așa e. Mulțumesc. - Dar am nevoie de ajutor.
Ce este?
- Tommy spune că renunță la școală. - Aoleu!
Sunt supărată. A avut o oportunitate majoră.
- N-o să permit asta. - Bine.
- Îmi dai voie să mă implic? - Ești liber să-l pocnești dacă trebuie.
- Nu-l pocnesc. - Îl iubesc, dar uneori îl urăsc.
Sigur...
- Știai că a fost un bebeluș de 7 kg? - Nu m-aș fi gândit.
- Mulțumesc! - Bine, Cristle.
Mă descurc.
- Nu face asta. - Ce?
Nu mă cuceri din nou.
Nu asta încerc să fac. Vreau să-l ajut pe fiul tău.
Vreau doar să-l ajut pe fiul tău.
- Mulțumesc, Greg. - Cu plăcere.
Îndepărtarea Iugoslaviei de sovietici. Ce urmează în episodul de azi?
Avem niște scrisori falsificate. Și un invitat de la greci.
Doamne, ce-mi plac oacheșii ăștia!
Nu scrie asta. O s-o iau eu.
Grozav. Bun, să-i dăm bătaie.
Ce a cauzat această ceartă între îndrăgostiți? Da, Liv.
Tito a rezistat încercărilor lui Stalin de a controla politicile Iugoslaviei.
Genial, ca întotdeauna. Mulțumesc.
- Am revenit! - Ușor, nu-ți scoate bluza.
- Măcar îmi știe numele. - Îmi știe numele!
...văzută ca rezistență în restul URSS-ului. Da, Liv!
Heather spunea că presiunea economică din Occident
a contribuit și ea la separare.
Bună treabă, Heather! Mulțumesc.
Bună treabă, Heather.
Ștoarfă afurisită!
Doamnelor! Mi casa este casa voastră.
Ești mai mulțumit de tine decât de obicei.
E destul de dificil de realizat.
În ultima vreme, simt că predau la nivel de virtuoz.
Mamele Bune au Gânduri Înfricoșătoare. Ce-i aia?
E una dintre cărțile mele de parenting.
Știai că 90% dintre mame au gânduri pesimiste?
- Am auzit asta. - Gen: ”dacă mi se îmbolnăvește copilul?”
- ”Dacă scap copilul?” - E posibil.
”Dacă fata crede că părul meu e mai frumos decât al ei și mă rade în cap?”
- Foarte posibil. - Te lupți cu mulți hormoni, iubito.
Nu cred că pricepi ce se întâmplă din punct de vedere emoțional.
Are dreptate.
Ți-am luat cartea cu Montessori dacă vrei să citești cu mine.
Buburuză...
Parentingul e ceva instinctual.
Nu trebuie să-ți faci griji pentru când voi fi tată.
Îmi petrec zilele modelând minți tinere.
Amuzant. Tocmai frunzăream
review-urile tale de pe ”Notează Profesorul”.
Ăsta m-a amuzat.
”Prof Bates e arogant și plin de sine.”
Nu cred că aroganța e o trăsătură negativă.
”Prof Bates nu suportă critici, e irascibil și defensiv.”
Ce prostie! Nu sunt deloc defensiv.
Cine-și face timp să scrie... Bun, acum m-am auzit.
Bine, îmi pare bine că am feedback.
Uite unul mișto: ”Prof Bates e cel mai mare nesimțit de la Ludlow.”
- Nu scrie așa ceva, nu? - Nu, dar am vrut s-o spun.
- Tommy, ia loc un moment. - Lasă-mă-n pace. Trebuie să lucrez.
- Ce este, Rooster? - Ia loc! Te rog!
Ce faci, frăție? Nu poți să renunți la facultate.
- Poftim? - Nu face asta!
De ce? Am venit la facultate că m-a obligat mama.
- Și oricum nu mă descurc. - Clar!
- Doar despre asta e vorba la facultate? - Așa cred.
Tata spune că doar notele contează.
Tata s-a însurat cu o gagică doar cu doi ani mai mare ca mine.
E sexy! E derutant.
- Dar i-ai trage-o. - Ca în filmele porno.
Băieți, sunt chestii importante,
dar o să-mi continui discuția aici.
Felicitări lui taică-tău!
- Mersi, ”Grg”! - Hai, vino încoace.
- Rooster, tu n-ai mers la facultate! - Așa e. Și regret.
Când eram mic, eram tare nefericit. Eram singuratic.
Încă mai sunt.
Te văd umblând prin campus și ești mereu înconjurat de oameni.
Mi-ar fi plăcut și mie când eram de vârsta ta.
Băieții ăștia din spatele tău sunt niște idioți,
dar sunt idioții tăi.
Nu-i lăsa în urmă.
Locuiesc aici, o să te mai văd. O să ne mai întâlnim, nu, băieți?
- Normal! - Frați pe viață!
- Nu mă mai ajutați! - Nicio grijă.
N-o să fiu ospătar toată viața.
Pot să fac multe chestii.
Mi-am dorit mereu să fiu polițist.
- Sunt șmecheri! - Scuzați-mă!
Vă rog să mă ascultați puțin!
Îmi refăceam traseul. Am fost aici ieri.
Mi-a văzut cineva arma?
Uitați-vă sub mese! Uitați-vă sub scaune!
Cum merge cu revizuirea?
Nu merge.
- Mai ai nevoie de timp? - Nu.
Am încercat faza cu vulnerabilitatea.
Nu mi-a plăcut.
M-a făcut să mă simt expusă, dar nu la modul plăcut.
E greu să pui fragmente din tine în lucrările tale, dar asta fac artiștii.
Asta-i faza, nu sunt artistă.
Sunt studentă la Afaceri.
I-am promis lui tata că o să le am cu finanțele sau cu criptomonedele.
Faza cu poezia e distractivă, dar e un refugiu.
N-o să facă parte din viața mea.
Acum Tommy este în mașina de poliție ca să vadă dacă vrea să fie polițist.
Cât de aiurea e?
E puștiul care stă uneori la tine și vrei în secret să fie fiul tău?
Scumpo, nu e secret.
Te simți bine? Mi se pare că ești în toane proaste zilele astea.
Nu trebuie să antrenezi?
Mi se pare că a început în dimineața de după petrecerea lui Walt.
Când te-am văzut cu două cafele.
În branșa mea, ăsta ar fi un indiciu.
Cred că știu ce se întâmplă.
Da?
Te vezi cu altcineva.
Te simți vinovată din cauza lui Archie.
Ai nimerit-o!
Doar sunt un scriitor de cărți polițiste pline de acțiune și zeflemea.
Așa e.
Cine-i tipul? E aici?
Da.
- Serios? Unde? - Da.
Acolo. E Hunter, tipul de la bar.
Îmi place de el.
- Nu se calicește la alune. - Cu asta m-a cucerit.
- De ce nu stai cu el? - O să stau la distanță.
Scumpo, nu te gândi la sentimentele lui Archie.
Ai grijă de tine.
- Bine. - Întreabă-l dacă...
Nu. Voiam să zic: ”întreabă-l dacă are alune”.
N-o să fac asta. O să stau cu el ca să pun punct discuției.
- Te iubesc! - Te iubesc!
Așa, haide!
Haide! Patinează mai rapid!
- Știi că acum se încălzesc, da? - Da, știu. Și eu. Omoară-l!
- Bună! - Hei!
Rupe-l în două!
Băieți, concentrați-vă!
O să-mi pun capul pe umărul tău acum.
- Sunt la o întâlnire. - Nu se supără.
Excelent! S-a întors mascota!
- Nu e tipul nostru. - Să-l oprească cineva!
Da, corect. Eu sunt polițist. Ține-mi berea, mă întorc după ea.
Poliția! Mă ocup eu!
Hei!
- Bună! - Bună dimineața!
- A trecut ceva timp. - Da.
Cum a fost Ziua Recunoștinței în Wisconsin?
Interesantă.
Familia lui Sunny joacă un joc electronic, Simon.
- Are niște lumini colorate... - Știu ce e Simon. Toată lumea știe.
Bine. Eu nu știam.
În așa fel încât toți au făcut cu rândul să țipe la mine.
Mă bucur că te amuză.
Îți mulțumesc că m-ai făcut dependentă de croasante.
- Da... - Ca un dealer de heroină.
Știi cum e, primul e gratis.
- Știu. - Da.
Și apoi nu mi-ai mai adus.
Nu-i poți promite cuiva o mie de zile pentru o decizie și apoi să-i dai două.
Nu e corect. Și acum mă întristez în fața ta.
Voiam să vin să-mi iau cele trei croasante.
- Acum mănânc trei, că-s un animal. - Nu plânge, draga mea.
Nu-mi spune așa! Și nu-mi spune să nu plâng.
Pot să plâng dacă vreau. Deși acum nu vreau.
Dar mi-e greu să mă opresc.
- Mulțumesc. - Bine.
Sper că ești mai bun cu Sunny.
Bună, băieți! Ce faceți?
Chestii de polițiști.
Mi-a pus să ascult o trupă pe nume Creed.
Putem vorbi puțin afară?
Cum a mers, băieți? Ați dat multe amenzi?
Chiar nu.
Mașinile s-au oprit la semafor și după ce l-am oprit.
Ce păcat. Poftim?
Am vrut să-i arăt puștiului nițică acțiune, dar...
Singura infracțiune mai de soi din oraș e furtul mascotei.
Frate, mă distrez maxim. Mi-a arătat cum se folosește radarul mobil.
- Exact. - Pot să alerg cu 13 km/h.
- Trebuia să fac atletism. - Nu cred că-i așa de repede.
Știu că e clișeu, dar primești gogoși gratis.
- Crezi că mai primesc câteva? - Putem afla într-un singur mod.
Tommy!
Agentul Tommy Și-cum-îl-mai-cheamă.
Mama lui vrea ca el să termine facultatea.
Bine. Mama vrea s-o vizitez pe ea și pe iubita ei, dar nu, mersi!
Greg, dacă puștiul are chemarea, cine ești tu să-i stai în cale?
Nu e preoție. Trebuie s-o lași mai moale.
Trebuie să-l lași să termine. Trebuie s-o vizitezi pe mama ta.
Ca să fim înțeleși, nu evit s-o vizitez fiindcă are o iubită.
Ci pentru că iubita ei e Sharon, care este groaznică.
Tommy e un adult care poate lua singur decizii.
La fel și eu, Sharon.
Mă forțezi să fac asta.
Nu. O să-ți folosești cartea ”Ieși din închisoare”?
Este atât de important pentru mine
încât îți dau chestia aia nesemnificativă.
- O duzină cu glazură. - Grozav!
- Ce-ai în pungă? - Arma ta.
Au zis că ai lăsat-o acolo data trecută.
Da, așa e. Și da, e a mea.
Deci agentul Donnie îmi spunea că există și dezavantaje ca polițist.
Da, asta spuneam.
Tommy, e nașpa să fii polițist.
Dar mi-ai spus că e nemaipomenit.
Am mințit, Tommy, fiindcă îi mint pe tineri.
Asta fac polițiștii.
Să plecăm de aici. Conduci tu.
- Da, nu! Tommy, dă-mi aia! - Ce e?
Eu conduc. Tu ia asta.
- Păstrează gogoșile. - Am eu arma. Doamne!
- Eva, putem merge undeva să vorbim? - Da, sigur.
Nu! Mai întâi pune-ți niște pantaloni.
Da, scuze.
Tot nu văd vreun dezavantaj ca polițist.
Instrucție scurtă, condiții bune, mașină gratis.
Da, la început așa e.
E palpitant să ai atâta putere.
Îți dai seama că poți să-l tragi pe dreapta pe Vince Martinelli,
tipul care se purta urât cu tine în liceu, de câte ori vrei.
Apoi te trezești că-l tragi pe dreapta de două, trei ori pe săptămână.
Doar ca să simți ceva.
Căpitanul țipă la tine, te bate mereu la cap.
Îți spune că o să-și ia avocat și probabil are dreptate.
Crezi că colegii de la secție te susțin, dar nu e așa.
Toți plănuiesc o excursie la Foxwoods.
Fără tine.
Și s-au dus toți.
Au luat-o chiar și pe Sharon. De unde rahat o cunoșteau?
Donnie încearcă să-ți spună
că trebuie să te gândești bine.
Da. Până la urmă, e doar o slujbă.
- Nu e atât de palpitantă. - Exact.
Stai! Aprinde farurile!
Să nu-l speriem!
Poliția!
Du-te! Prinde-l!
Unde sunt cheile?
Hei, poliția!
Oprește-te!
Stai!
Nu mai fugi!
Fir-ai tu...!
Vin acum!
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
M-a deranjat când mi-ai zis că nu vrei să fii artistă.
- Scuze, divă! - Știi de ce?
Fiindcă ești deja artistă.
Nu mă înțelege greșit, n-o să-l sun pe tatăl tău să-i zic:
”N-ar trebui să lucreze la Goldman Sachs
- Ar trebui să fie poetă stradală.” - Da, nu i-ar plăcea ideea.
Oprește-te, în numele legii!
Uite ce e. Ai zis că poezia te face fericită. E suficient.
Știu că dacă am probleme, creațiile mele mă ajută mereu.
Oricum, voiam să vezi mock-upul.
Tommy!
Dă la pagina 20.
DEFLORAREA, DE EVA TSANG
N-o s-o public dacă nu vrei.
Nu, eu...
vreau s-o publici.
Divă... Îmi place. Poți să-mi spui așa tot timpul?
Întotdeauna, divă.
Ca vântul și ca gândul! Hei!
Ia de-aici!
Da! 13 km/h, scârbă!
Țâțosule? Ce naiba faci?
Cum ai fugit atât de repede cu capul ăla imens?
Eu sau el?
Nu mai pot să fiu Țâțosul! Am crezut că asta va schimba lucrurile.
Frate, lumea o să zică: ”Țâțosul a furat mascota.”
Căcat!
N-o să-ți mai zic Țâțosul, da?
- Rooster? - Da, încerc.
- Frate, m-am ars! - Mă ocup eu. Pleacă de aici! Fugi!
- Hei! - Hei! Mi-am găsit cheile.
Erau în contact. Mașina a fost pornită tot timpul.
- Am luat capul. A fugit pe acolo. - Da.
- Ești sigur? - Acolo e!
Nu-mi place să dau cu spatele.
- E bine? - Da, e bine, du-te!
- Vezi ceva? - Da, du-te!
- Chiar o citești? - Normal.
Știam că așa vrei.
Băiat, fată, orice-ar fi, nu ne va înfrânge.
Ne descurcăm!
- Am primit o ofertă de la Biotecha. - Poftim?
- Da, salariul e bun. - E minunat!
Și vor să încep la New York în ianuarie.
Dar eu nu sunt acolo.
N-o accept.
- Cred că ai terminat de citit. - De ce? Învățam despre...
Acum pricep de ce. Asta e mai distractiv.
Mare greșeală! Acceptă slujba!
Cred că aș fi un polițist de doi bani. I-aș lăsa pe toți să scape.
Îi ești prieten bun lui Țâ... JD.
E un obicei greu de schimbat.
Putem să-i spunem Țâțosul, doar că nu în față.
Îmi retrag comentariul cu prietenul bun.
Nu vreau să fiu moară stricată despre faza cu facultatea.
Nu e pentru mine. Pot să mă chinui s-o termin.
Să trec ca gâsca prin apă cu note de 6.
La ce bun?
Singurul lucru care-mi place e să scriu. Și nici la asta nu sunt bun, deci...
- Ce tot vorbești? - Capitolul meu.
E plin de adnotări.
Arăta ca fața mea înainte de tratament.
Iar al lui Spooner era neatins. Avea doar o mică bifă.
Lucrarea lui Spooner...
Nu-i spune că ți-am zis, dar Spooner n-o să ajungă scriitor.
Știu. O să conducă firma petrolieră a lui taică-său.
Probabil se combină cu mama lui vitregă.
Tommy, lucrarea ta era corectată fiindcă cred că ai potențial.
Vorbești prostii fiindcă nu vrei să renunț.
”Bernice se uita la el, întins pe pământ...
sângele lui trecând pe lângă umbra lui, iar ea a râs.
Un 'Ha' perfect.”
- E povestea mea. - Da, știu.
Am tendința să-mi amintesc frazele bine scrise.
Îmi doresc să fi scris eu asta.
- Serios? - Da.
Deci sunt bun?
Nu încă. Dar cu puțin efort, cred că poți deveni destul de bun.
Noapte bună.
- Era bine dacă nu-ți vedeam scula. - Așa e, Tommy.
Mulțumesc.
Hei! Te simți bine?
Nu. Am rămas fără gem.
- Credeam că ai renunțat. - M-am răzgândit.
Bravo ție!
Dacă te deranjează ceva, tatăl tău e cel mai tare.
Da. Tot nu e tatăl tău.
Da, știu. Mi-ar plăcea să fie.
Lui tata nu-i pasă.
Tu ai noroc.
Poți să pleci acum.
- Da. - Da.
- Bună, scumpo! - Bună!
Mă bucur că ai venit. Am ceva pentru tine.
- Serios? - Da.
Dumnezeule!
- Tată! - Ți-am luat o cască.
- Te rog, poartă casca. - Normal.
Foarte tare!
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să-ți spun ceva.
Deci...
Traducerea: Adina Câșu