את בסדר?
זה פשוט עצוב כל כך.
רודולף?
כולם צוחקים על האף שלו. כלומר, אז מה אם הוא שונה?
וסנטה אומר שהוא לא יכול להיות חלק מהצוות? כאילו שהוא מושלם כל כך?
סנטה הוא מזדיין שמן.
היי. בואי הנה.
היי, איך היה חג ההודיה שלך? -טוב.
"טוב"? אתה כותב סיפורים למחייתך, גרג. תשתדל יותר.
טוב לראות אותך, וולט.
היה בסדר. קייטי ואני היינו כאן.
הבאסה היחידה היתה שהיא היתה מוטרדת ממשהו.
היא לא סיפרה לי מה. והיא היתה עצובה למדי.
אני אוהב את הקצפת בתחתית.
כמה כאלה אתה שותה בשבוע? -זאת לא הבעיה שלך.
זאת הבעיה שלי, ואני לא רוצה לתקן אותה לעולם.
רק אזהרה קצרה מראש, גרג.
קריסל חזרה אם אתה רוצה להגיד שלום או משהו.
מה שלומה? אתה יודע מה?
אני אדבר איתה מאוחר יותר. תודה, וולט. -כן.
אתה מתחמק ממני? -היי.
לא, האמת שבדיוק באתי לראות אותך.
לא, אנחנו לא חייבים לעשות את זה, גרג.
למען האמת, הכנתי רשימה של חוקי יסוד
כדי שנוכל לנווט את שמונת הימים האחרונים שלנו כעמיתים לעבודה.
בסדר.
בלי מכנסי חאקי צמודים במשרד או מכנסיים קלילים שמבליטים את המפשעה.
בסדר. אני חושב שזה חל יותר עליי מאשר עלייך.
גם אני אעשה את זה. -טוב. בסדר.
בלי מעשי אבירות שיגרמו לי להתמוגג.
אני עדיין אהיה נחמד אלייך.
בסדר. בלי לחייך או להראות לשון במשרד.
זה חשוב לי. -בטח.
בלי לחייך. אני לא יודע אם הראיתי לשון במשרד אי פעם.
בכל פעם שאתה פותח את הפה, אתה מראה לשון.
בסדר. אני... כן, אין בעיה.
אני אעזוב עכשיו, אז אל תפשיט אותי עם העיניים שלך, בבקשה.
אעשה כמיטב יכולתי.
אתה עושה את זה. -קצת.
כמו שאני בטוח שכולכם זוכרים, השיעור נקרא "אומנות הספר שאי אפשר להניח".
אז הערות רבות שאתם מקבלים
קשורות לפרק הראשון, איך לערב את הקהל.
כתבתי ספר שנקרא "פריחת הביצה".
בספר, רוסטר מקבל מכתב מאהבה ישנה, וכתוב בו:
"לעזוב אותך היתה הטעות הגדולה ביותר שעשיתי בחיי.
"אבל אם אתה קורא את זה עכשיו, כנראה שאני מתה."
מחשבות? -אחי, מי כותב מכתב?
כן, ולמה היא לא סיימה אותו והסבירה יותר?
אולי היא היתה בסכנה.
אבל היה לה זמן לקנות בול ולשלוח אותו.
לא. להרבה אנשים זקנים כבר יש בולים.
מה לא בסדר עם בולים?
זה הגיוני אם קוראים את זה. האמת היא שזה ספר אדיר.
טומי, אני לא יכול להגיד לך כמה נהדר
שאתה בשיעור ושוב משתתף.
אתה אף פעם לא אומר שום דבר כשאני משתתפת.
אני יודע. בבקשה.
תשעים. זה הכול להיום.
תתחילו לעבוד על התיקונים. זה בשבילך.
תראה. אדרל ומשקה אנרגיה.
עובד בכל פעם. -בכל פעם.
נתראה, גירג. -נתראה.
אנחנו בסדר?
ביקשתי מסטודנט לפסיכולוגיה לעזור לי לדמיין אותך בלי שום איברי מין.
רק חזית חסרת שיער וריקה.
בסדר. אני רוצה לעזור לך לחזור למסלול בשיעורים האחרים שלך.
כן, כלומר, אני זקוק לזה. -המשרד שלי, 15:00 בדיוק.
מעולה. -מעולה.
זה בשבילך. יש לך עבודה לעשות.
- תחקור יותר לעומק -
אני מת על הווסט הזה. תודה.
הניאופרן מעלה את טמפרטורת הגוף שלך ב-12 אחוזים.
והוא גורם לשרירים שלך להיראות טוב. -הייתי לובש אותו לארוחת ערב.
יש עדכונים בעניין "ביוטקה"? את קרובה יותר לקבלת החלטה?
לעבור לניו יורק זה מסובך.
ארצ'י הראה שהוא מושקע קצת יותר בתינוק.
הוא אפילו ערך רשימה של שמות בריטיים פלצניים.
אבל לא יהיו לי בן או בת בשם רובין.
למי יהיו? -אבל אם הוא לא יהיה מעורב מאוד,
כדאי שאקבל את העבודה ואעבור, נכון?
אכפת לך אם אצטט את תיאודור רוזוולט?
הייתי מעדיפה שלא. -בסדר.
תראי, החיים שלך יהיו מלאים במבחנים, סאני.
את צריכה להשאיר את העיניים פקוחות ולראות מה אומר לך העולם.
את תביני מה לעשות.
תודה. -תאמיני שאת יכולה, ותהיי בחצי הדרך לשם.
הגנבת לשם מעט ט"ר בסוף, מה?
לא יכולתי לעצור את עצמי.
אז למה כולנו חובשים כובעי דלי זהים?
זה יוכל להיות הקטע שלנו.
נהיה "נערי הדלי".
זין על זה. -ניסיון יפה, פטמות של חזיר.
אתה תמיד תהיה פטמות של חזיר. -היי, חבר'ה.
גירג. -רוסטר.
ראיתם את טומי איפשהו?
היינו אמורים להיפגש במשרד שלי והוא לא בא.
לא. -הוא לא היה גם בשיעור כלכלה.
אולי הוא עצוב באיזה מקום
כי הבחור הזה לא ביקש ממנו להיות נער דלי.
לכו להזדיין. -תן לי קצת מזה, נער דלי.
אתה אפילו לא יודע מה זה נער דלי. -לא, אני לא.
רבותיי. פטמות חזיר.
וולט, קיבלתי את המסרון שלך. לא, אני לא אקים צוות משימה
כדי לברר מי גנב את הקמע של בית הספר.
ניסיון נחמד. אל תחזור אליי. הוא הולך לחזור אליי. מצטערת.
לא, זה בסדר. אני אוהבת לראות אותך במצב של בוסית.
תודה. התעלם.
רציתי לדבר איתך על השיר שלך, "בתולין".
ברור לך שאני גונבת הבתולין ושהבתולין הם של איליי, נכון?
לא כולם צריכים לדעת שהייתי בתול.
אתה ההשראה שלי, מלך. אבל אתה צריך לחכות בחוץ.
אני מתה על השיר הזה.
זאת הפעם הראשונה שכתבת משהו שמרגיש אישי.
שיט. תודה.
אני חושבת שזה קטע שיוכל להופיע ב"רוויו".
אז כתבתי כמה הערות להראות לך
איפה תוכלי לאתגר את עצמך עוד יותר.
להיות פגיעה יותר. מה דעתך?
אני אלך לעשות המון סמים במינון נמוך ולנסות.
לא צריכה לדעת איך את מגיעה לשם.
אני פשוט מתרגשת שיש לי סטודנטית מבטיחה.
אווה מוכשרת כל כך. -נכון.
אל תעודד אותה יותר מדי. היא שלי.
לעולם יש מספיק סופרי סיפורת. כלומר, מה זה, לעזאזל?
הם עושים את זה רק כי אני בעיר.
אתה יודע מה הם עושים כשמשוררים באים?
כולם משתגעים?
אתה לא מצחיק. -הפרצוף שלך. את כועסת כל כך.
היי, גרג. -היי.
נכנסת אבל משאירה את הדלת פתוחה למען הבטיחות של שנינו.
אני יודע שזה ודאי נראה מוזר, אבל לא הסתכלתי על הפופיק שלי.
זה בסדר, כי טוב שאני רואה עד כמה אתה מתוסבך.
אכן. תודה. -אבל אני זקוקה לעזרתך.
מה קורה?
טומי אומר שהוא נושר מהלימודים. -לא, לא.
אני כועסת כל כך. זאת הזדמנות ענקית עבורו.
אני לא אתן לזה לקרות. -בסדר.
אפשר לקבל את רשותך להתערב? -כן. תרגיש חופשי להכות אותו אם אתה צריך.
לא, אני לא אכה אותו. -אני אוהבת אותו, אבל לפעמים שונאת אותו.
בטח.
ידעת שהוא שקל 6.35 ק"ג כשהיה תינוק? -לא. לא הייתי מנחש לעולם.
תודה. -בסדר. קריסטל?
אני אטפל בזה.
אל תעשה את זה. -מה?
אל תגרום לי להתאהב בך שוב.
אני לא מנסה לעשות את זה. אני פשוט רוצה לעזור לבן שלך.
אני פשוט, פשוט רוצה לעזור לבן שלך.
תודה, גרג. -אין בעד מה.
טוב. הפיצול של יוגוסלביה מהסובייטים. בהמשך הפרק,
יש לנו כמה מכתבים מזויפים. יש לנו אפילו הופעת אורח מהיוונים.
אלוהים, אני מת על הממזרים השחומים האלה.
בעצם, אל תכתבי את זה. אני אקח את זה.
מעולה. בסדר. טוב. בואו נצא לדרך.
מה גרם לסכסוך האוהבים הזה? כן, ליב.
טיטו התנגד לניסיונות של סטלין לשלוט במדיניות של יוגוסלביה.
מבריקה כמו תמיד. תודה.
חזרתי לגמרי. -תירגעי. אל תורידי את החולצה שלך.
לפחות הוא יודע איך קוראים לי. -הוא יודע איך קוראים לי.
...ראו התקוממות גוברת ברחבי שאר ברית המועצות. כן, ליב.
כן. הת'ר בדיוק אמרה שלחץ כלכלי מהמערב
תרם גם הוא לפיצול.
עבודה נהדרת, הת'ר. תודה.
עבודה נהדרת, הת'ר.
מניאקית מזדיינת.
בנות. הבית שלי הוא הבית שלכן.
וואו. אתה מרוצה מעצמך קצת יותר מהרגיל.
קשה לעשות את זה, למען האמת.
אני חייב להגיד, אני מרגיש שאני מלמד ברמה וירטואוזית לאחרונה.
"לאימהות טובות יש מחשבות מפחידות." מה זה?
זה אחד מספרי ההורות שלי.
ידעת של-90 אחוז מאימהות חדשות יש מחשבות פולשניות?
שמעתי את זה. -כן, כלומר, מה אם התינוקת שלי תחלה?
מה אם אפיל את התינוקת שלי? -עשוי לקרות.
מה אם התינוקת שלי תחשוב שהשיער שלי יפה יותר משלה
ותגלח את הראש שלי באמצע הלילה? -אפשרי.
אוי, זורמים לך בגוף הורמונים רבים, יקירה.
אני לא חושבת שאתה קולט מה קורה מבחינה רגשית.
היא צודקת.
אבל קניתי לך את הספר על "מונטסורי" אם אתה רוצה לקרוא איתי.
חיפושית.
מבינה, הורות היא דבר אינסטינקטיבי, את יודעת?
את באמת לא צריכה לדאוג בקשר לכך שאהיה אבא.
כל היום שלי סובב סביב עיצוב מוחות צעירים.
מצחיק שאתה אומר את זה. בדיוק עיינתי
בביקורות שלך ב"דרג את המרצה שלי" ברשת בלי שום סיבה.
זה שעשע אותי.
"המרצה בייטס הוא יהיר ושקוע בעצמו לחלוטין."
אבל אני לא באמת רואה ביהירות דבר שלילי.
"המרצה בייטס נוראי עם ביקורת, קצר רוח ומתגונן."
אלה שטויות. אני לא מתגונן בכלל.
מי יבזבז זמן בלכתוב... בסדר, אני שומע את עצמי עכשיו.
בסדר. יופי. אני שמח לקבל את הביקורת.
הנה אחת מהנה. "המרצה בייטס הוא המניאק הגדול ביותר בלאדלו."
זה לא באמת מופיע שם, נכון? -לא, פשוט רציתי להגיד את זה.
טומי, שב לרגע. -עזוב אותי בשקט. אני צריך לעבוד.
היי, מה קורה, רוסטר? -היי. שב. בבקשה.
מה אתה עושה? אתה לא יכול לנשור מהמכללה.
רגע, מה? -אל תעשה את זה.
היי, למה לא? תראה, למדתי במכללה רק בגלל שאמא שלי הכריחה אותי.
זה לא שאני מצטיין. -לגמרי.
בחייך. זה כל העניין במכללה? -אני חושב שכן.
כן, אבא שלי אומר שציונים הם הכול.
אחי, אבא שלי התחתן עם בחורה שמבוגרת ממני בשנתיים.
היא כוסית. זה מבלבל.
אבל עדיין תעשה אותה, נכון? -עושים את זה בפורנו.
חבר'ה, אלה דברים חשובים מאוד,
אבל אני אמשיך את הדיון שלנו כאן.
מזל טוב לאבא שלך, דרך אגב.
תודה, גירג. -בוא, תצטרף אליי.
רוסטר, מעולם לא למדת במכללה. -לא, לא למדתי, ואני מתחרט על זה.
כשהייתי ילד, הייתי מאוד אומלל. הייתי די מתבודד.
אני עדיין כזה.
אני רואה אותך מסתובב בקמפוס ואתה מוקף באנשים.
הלוואי שהיה לי את זה כשהייתי בגילך.
החבר'ה האלה מאחוריך הם מטומטמים מוחלטים.
אבל הם המטומטמים שלך.
אל תשאיר אותם מאחור.
אני גר כאן. אני עדיין אראה אותך. נמשיך לבלות. נכון, חבר'ה?
כמובן. -אחים לכל החיים, בנאדם.
תפסיקו לעזור. -אל תדאג.
אני לא אהיה מלצר למשך שארית חיי.
יש המון דברים שאני יכול לעשות.
האמת היא שתמיד רציתי מאוד להיות שוטר.
הם מגניבים. -סלחו לי.
אם אוכל לקבל את תשומת הלב של כולם בזריזות.
אני משחזר את הצעדים שלי. הייתי כאן אתמול.
מישהו ראה את האקדח שלי?
תסתכלו מתחת לשולחנות שלכם. תסתכלו מתחת לכיסאות שלכם.
איך הולך השכתוב?
הוא לא הולך.
את צריכה עוד זמן? -לא.
פשוט צללתי לעניין הפגיעות.
שנאתי את זה.
זה גרם לי להרגיש חשופה, אבל לא בדרך שבה אני אוהבת להיות חשופה.
מפחיד להכניס את עצמך לעבודה שלך, אבל זה מה שעושה אומן.
רואה, זה העניין. אני לא בדיוק אומנית.
אני לומדת מנהל עסקים.
אבל הייתי צריכה להבטיח לאבא שלי שאהיה סוכנת בורסה או חלאת קריפטו.
הקטע של השירה הוא כיף, אבל הוא מפלט.
אלה לא הולכים להיות החיים שלי.
ועכשיו טומי יוצא לסיור לראות אם הוא רוצה להיות שוטר.
נכון שזה מטורף?
סליחה, זה הילד שגר בבית שלך לפעמים
ושבסתר, היית רוצה שיהיה הבן שלך?
מותק, בחייך. זה לא סוד.
את בסדר? את נראית במצב רוח ירוד לאחרונה.
אתה לא צריך לאמן?
אני מרגיש שכל זה התחיל בבוקר שלאחר המסיבה של וולט.
כשראיתי אותך עם שתי כוסות הקפה.
בעסק שלי זה מה שנקרא שביל רמזים.
אז אני חושב שאני יודע מה קורה.
באמת?
את יוצאת עם מישהו אחר.
את מרגישה אשמה בגלל ארצ'י.
וואו. קלעת בול.
טוב, אני סופר מקצועי של ספרי מתח ופעולה עם דגש על דיאלוג שנון, אז...
נכון.
מי הבחור? הוא כאן?
כן.
באמת? איפה? -כן.
שם. הוא האנטר. הבחור מהבר.
אני מחבב אותו. -כן.
הוא לא מתקמצן על הפיצוחים. -זה מה ששבה אותי.
למה שלא תלכי לשבת לידו? -לא, אני אשב רחוק ממנו.
מותק, אל תדאגי בקשר לרגשות של ארצ'י.
כן. -תדאגי לעצמך.
בסדר. -תשאלי אותו אם...
לא. עמדתי להגיד שתשאלי אם יש לו פיצוחים.
אני לא אעשה את זה. אבל אני אשב איתו כדי לעצור את השיחה הזאת.
בסדר. אוהב אותך. -אוהבת אותך.
מתחילים. קדימה.
קדימה! תחליק מהר יותר!
אתה יודע שהם רק מתחממים, נכון? -כן, אני יודע. גם אני. תהרוג אותו!
היי. -היי.
תקרע אותו. תקרע אותו!
חבר'ה, תתאפסו על עצמכם.
אני הולכת להניח את הראש על הכתף שלך.
אני בדייט. -היא תהיה בסדר.
יוצא מן הכלל. הקמע חזר.
קדימה, לאדלו!
זה לא הבחור שלנו. -שמישהו יעצור אותו. היי.
נכון. כן. אני המשטרה. קח, תחזיק את הבירה שלי. אני אחזור לקחת אותה.
אני המשטרה. אני אטפל בזה.
היי!
שלום לך. -היי.
בוקר טוב.
עבר זמן מה. -כן.
איך היה חג ההודיה בוויסקונסין? -מעניין.
כן, המשפחה של סאני אוהבת מאוד משחק אלקטרוני שנקרא "סיימון".
יש לו אורות מהבהבים. -אני יודעת מה זה "סיימון". כולם יודעים.
בסדר. טוב, אני לא ידעתי.
עד כדי כך שכולם צרחו עליי אחד אחרי השני.
יופי. אני שמח שזה מבדר אותך.
רציתי להודות לך על כך שגרמת לי להתמכר לקרואסונים.
כן. כן. -כמו סוחר הרואין.
את יודעת מה אומרים. הראשון תמיד בחינם.
אני יודעת, נכון? -כן.
ואז הפסקת להביא אותם.
קייטי... -אתה לא יכול להבטיח למישהי אלף ימים
לקבל החלטה ואז לתת לה שניים בלבד.
נכון? זה לא הוגן. ועכשיו אני נעשית עצובה מולך.
ורציתי רק לבוא ולקנות את שלושת הקרואסונים שלי.
כן, אני אוכלת שלושה כי אני חיה. -אל תבכי, יקירה.
אל תקרא לי יקירה. ואל תגיד לי לא לבכות.
אני יכולה לבכות אם אני רוצה, לעזאזל. ואני לא רוצה כרגע.
אבל אני פשוט מתקשה קצת לעצור.
תודה. -בסדר.
אני מקווה שאתה נחמד יותר לסאני.
היי, חבר'ה. מה אתם עושים?
דברים של שוטרים.
הוא הכיר לי להקה שנקראת "קריד".
נוכל לשוחח בחוץ לרגע?
אז איך הולך, חבר'ה? נתתם דוחות רבים?
באמת שלא.
מכוניות המשיכו לעצור שם ברמזור האדום גם אחרי שכיבינו אותו.
חבל. רגע, מה?
הלוואי שיכולתי להראות לילד מעט אקשן,
אבל העבירה הפתוחה היחידה בעיר היא תחפושת הקמע שנגנבה.
היי, אחי, אני נהנה מאוד. הוא הראה לי איך להשתמש במד המהירות.
נכון מאוד. כן. -אני יכול לרוץ 13 קמ"ש.
הייתי צריך להתחרות באתלטיקה קלה. -אני לא חושב שזה מהר.
וחוץ מזה, אני יודע שזה קלישאתי, אבל באמת נותנים לך דונאטס בחינם.
חושב שיתנו לי עוד כמה? כן? -יש דרך אחת בלבד לגלות, חבר.
טומי.
השוטר טומי מה-שלא-יהיה-שם-משפחתו.
כן, אמא שלו רוצה מאוד שהוא יסיים את הלימודים במכללה.
בסדר. אמא שלי רוצה מאוד שאבוא לבקר אותה ואת החברה שלה, אבל לא, תודה.
גרג, אם לילד יש ייעוד, מי אנחנו שנעמוד בדרך?
זאת לא הכמורה. תראה, אתה צריך לשמור מרחק.
אתה צריך פשוט לתת לו לסיים. אתה צריך לבקר את אמא שלך.
שיהיה ברור, זה לא שאני לא מבקר בגלל שיש לה חברה.
זה בגלל שהחברה שלה היא שרון, שהיא במקרה בנאדם איום ונורא.
טומי הוא בחור בוגר שיכול לקבל החלטות לבד,
וגם אני יכול, שרון.
אתה מכריח אותי לעשות את זה.
לא. אתה הולך להשתמש עכשיו בכרטיס היציאה מהכלא בחינם?
זה חשוב לי עד כדי כך.
שאני נותן לך את הדבר חסר המשמעות הזה.
תריסר מזוגגים. -נהדר.
מה יש בשקית? -זה האקדח שלך.
כן. אמרו שהשארת אותו שם בפעם האחרונה.
אכן, כן. וכן, הוא שלי.
השוטר דוני סיפר לי שיש חסרונות בלהיות שוטר.
כן, כן. באמת סיפרתי.
טומי, זה גרוע. להיות שוטר זה גרוע.
אבל אמרת לי עכשיו שזה אדיר.
ושיקרתי לך, טומי, כי אני משקר לילדים.
זה מה ששוטרים עושים.
בוא נעוף מכאן. אתה יכול לנהוג.
כן. לא, לא. טומי. לא! תן לי את זה. -מה?
אני נוהג. קח את זה.
שמור את הדונאטס. -לא, אני אחזיק את האקדח. אלוהים.
אווה, נוכל ללכת לאנשהו ולדבר? -כן, בטח.
לא, תלבשי קודם מכנסיים.
כן. סליחה.
אני עדיין לא רואה חיסרון בלהיות שוטר.
כלומר, הכשרה קצרה, הטבות טובות, רכב בחינם.
כן, בהתחלה זה...
זה חתיכת ריגוש. הכוח.
אתה מבין שתוכל לעצור את וינס מרטינלי בצד,
הבחור שהיה מניאק אליך בתיכון, מתי שתרצה.
ואז אתה מוצא את עצמך עוצר אותו בצד פעמיים, שלוש בשבוע.
רק כדי שתוכל להרגיש משהו.
המפקד שלך צועק עליך. הוא לא יורד ממך.
הוא אומר לך שהוא ישיג עורך דין, והוא כנראה צודק.
אתה חושב שהחבר'ה בתחנה מגבים אותך, אבל הם לא.
כולם מתכננים טיול לפוקסוודס.
בלעדיך.
וכולם הלכו.
הם אפילו לקחו את שרון, לעזאזל. איך הם מכירים אותה בכלל, לעזאזל?
אני חושב שמה שדוני מנסה להגיד
זה שאתה חייב לחשוב על העניין הזה.
כן. בסופו של דבר, זאת רק עבודה.
זה לא מרגש כל כך. -כן. בדיוק.
רגע. תדליק את האור.
שאף אחד לא יבהיל אותו.
ארדוף אחריו ברגל! -הוא בורח!
משטרה!
תצא גם אתה!
איפה המפתחות?
היי, משטרה!
אל תזוז.
עצור!
תפסיק לרוץ.
חתיכת...
טומי!
תודה. -תודה.
את יודעת, הטריד אותי מאוד שאמרת שאת לא הולכת להיות אומנית.
טעות שלי, דיווה. -את יודעת למה?
את כבר אומנית.
ואל תביני לא נכון, אני לא אתקשר לאבא שלך ואגיד:
"היא לא צריכה לעבוד ב'גולדמן סאקס'.
"היא צריכה להיות משוררת רחוב וזהו." -כן, הוא לא יאהב את זה.
היי! עצור בשם החוק!
בסדר, תראי, אמרת ששירה משמחת אותך. זה מספיק.
כי אני יודעת שאם אני מתקשה, אני תמיד יכולה להישען על האומנות שלי.
בכל אופן, רציתי שתראי את הסקיצה.
טומי!
תדפדפי לעמוד עשרים.
- "בתולין" מאת אווה צנג -
אני לא אשים אותו שם באמת אם את לא רוצה.
לא, אני...
אני רוצה שתשימי אותו.
דיווה. אהבתי. את יכולה לקרוא לי ככה כל הזמן?
לנצח, דיווה.
הנה בא הפטיש. היי.
תטעם.
כן. שלושה עשר קמ"ש, כלבה.
פטמות של חזיר? מה נסגר? מה אתה עושה?
איך יכולת לרוץ מהר כל כך עם הראש הענק הזה?
אני או הוא?
אני לא יכול להיות פטמות של חזיר יותר. חשבתי שזה ישנה את המצב עבורי.
אחי, אנשים פשוט יגידו, "פטמות של חזיר גנב את תחפושת הקמע".
אוי, לעזאזל.
תראה, אני אפסיק לקרוא לך פטמות של חזיר, בסדר?
רוסטר? -כן. אני אנסה.
אוי, הלך עליי. -אני אחפה עליך. עוף מכאן. רוץ.
היי. -היי. מצאתי את המפתחות שלי.
הן היו במתנע. המכונית דלקה כל הזמן.
כן, השגתי את הראש. הוא רץ לשם. -כן.
אתם בטוחים? -שם הוא נמצא.
אני שונא לעשות רוורס.
אני בסדר מאחור? -אתה בסדר, סע, סע.
אתם רואים? -כן. סע.
אתה באמת קורא את זה? -כמובן שכן.
ידעתי שרצית שאקרא.
תראי, חיפושית. בן, בת, מה שיבוא לא יוכל להביס אותנו.
אנחנו יכולים לעשות את החרא הזה.
קיבלתי הצעת עבודה בביוטקה. -מה?
כן. השכר טוב. -זה מדהים.
והם רוצים שאתחיל בניו יורק בינואר.
אבל אני לא נמצא שם.
אני לא אקח את המשרה.
אני חושבת שסיימת לקרוא. -למה? למדתי על...
עכשיו אני מבין למה. זה מהנה הרבה יותר.
טעות ענקית! קחי את המשרה!
אתה יודע, אני חושב שאהיה שוטר גרוע. אשחרר את כולם.
אתה פשוט מתנהג כמו חבר טוב עבור פטמ... ג'יי-די. וואו.
הולך להיות קשה להיגמל מההרגל הזה.
אנחנו לא חייבים להפסיק לקרוא לו פטמות של חזיר. רק לא בפניו.
בסדר, אני חוזר בי מהחלק של החבר הטוב.
אני לא רוצה להישמע כמו תקליט שרוט בנוגע לכל ענייני המכללה האלה.
זה לא בשבילי. תראה, בסדר. אני יכול להיאבק ולהתמודד, אתה יודע.
לעבור את זה עם ממריצים.
אבל בשביל מה?
כתיבה היא הדבר היחיד שאני אוהב. ואני גרוע אפילו בזה, אז...
על מה אתה מדבר? -הפרק שלי.
הסימונים האדומים בכל מקום.
זה נראה כמו הפרצוף שלי לפני רואקוטן.
ושל ספונר היה ללא רבב, בסדר? רק וי פלוס גדול.
כן, טוב. החיבור של ספונר...
אל תגיד לו שאמרתי לך את זה, אבל ספונר לא יהיה סופר.
אני יודע. הוא ינהל את חברת הנפט של אבא שלו.
בטח ישכב עם האמא החורגת שלו.
טומי, הסיבה ששלך היה מסומן היתה כי אני חושב שיש לך פוטנציאל.
אתה סתם מקשקש כי אתה לא רוצה שאני אנשור.
"ברניס השפילה את מבטה אליו על הקרקע...
"דמו מבצבץ מעבר לצל שלו, והיא צחקה
"'חה' אחד מושלם."
זה הסיפור שלי. -כן, אני יודע.
יש לי יכולת יוצאת דופן לזכור משפטים טובים מאוד.
הלוואי שהייתי כותב את זה.
באמת? -כן.
אז אני טוב?
עדיין לא. אבל עם מעט עבודה, אני חושב שתוכל להיות טוב למדי, כן.
לילה טוב.
הלוואי שלא הייתי רואה את הזין שלך.
כנ"ל, טומי. כנ"ל.
תודה.
היי. את בסדר?
לא. נגמרה לי הריבה.
חשבתי שנשרת. -שיניתי את דעתי.
בחירה טובה.
את יודעת, אם משהו מטריד אותך, אבא שלך הוא הטוב מכולם.
מגניב. עדיין לא אבא שלך.
כן, לא, אני יודע. הלוואי שהיה.
אבא שלי לא שם זין.
יש לך כזה מזל.
אתה יכול ללכת עכשיו.
כן. מגניב. -כן.
היי, מותק. היי. -היי.
אני שמח שאת כאן. יש לי משהו בשבילך.
באמת? -כן.
אלוהים.
אבא. -קניתי לך קסדה קטנה.
שימי את הקסדה, בבקשה. -כמובן.
זה מגניב כל כך.
מה קורה?
אני צריכה לספר לך משהו.
אוקיי.
אז...
תרגום: טל לוריא