Добре ли си?
Много е тъжно.
Рудолф?
Подиграват му се на носа. Какво толкова, като е различен?
Дядо Коледа не иска да е част от отбора. Да не е нещо повече от тях?
Дядо Коледа е едно дебело копеле.
Ела тук.
Как мина Денят на благодарността? - Добре.
Добре ли? Ти си професионален писател, Грег. Постарай се повече.
Радвам се да те видя, Уолт.
Мина добре. Ние с Кейти си бяхме тук.
Единственият проблем беше, че тя беше малко притеснена.
Не искаше да каже защо. Също беше малко тъжна.
Обичам на дъното да има бита сметана.
По колко такива пиеш на седмица? - Не е твой проблем.
Проблемът си е мой, но не искам да го решавам.
Само да те предупредя, Грег.
Кристъл се върна, ако искаш да я поздравиш.
Как е тя? Знаеш ли какво?
Ще говоря с нея по-късно. Благодаря. - Да.
Избягваш ли ме? - Здравей.
Не, тъкмо щях да отида при теб.
Не, няма нужда да го правим, Грег.
Направих списък с основни правила,
за да се справим с последните ни осем дни като колеги.
Добре.
Без тесни панталони в офиса или които подчертават областта на чатала.
Добре, но това важи повече за теб, отколкото за мен.
Аз също ще го спазвам. - Добре.
Без кавалерство, което да ме развълнува.
Все пак ще се държа мило с теб.
Добре. Без усмивки или показване на език в офиса.
Това е много важно за мен. - Добре.
Без усмивки. Не знам дали съм показвал език някога.
Като си отвориш устата, езикът ти се вижда.
Добре. Разбрах.
Сега си тръгвам. Само не ме събличай с поглед.
Ще се постарая.
Правиш го. - Малко.
РУСТЪР
Сигурно си спомняте, че този час се казва "Изкуството на завладяващия роман".
Така че повечето бележки са свързани
с първата глава, в която трябва да привлечете вниманието.
Написах книга, озаглавена "Цвете от блатото".
В него Рустър получава писмо от бившата си любима, в което се казва:
"Да те напусна беше най-голямата грешка, която някога съм правила,
но ако четеш това в момента, сигурно вече съм мъртва".
Какво мислите? - Кой пише писма вече?
Да, и защо не е обяснила по-подробно?
Може да е била в опасност.
Но е имала време да купи марка и да го изпрати.
Не, повечето стари хора си имат марки.
Какво лошо има в пощенските марки?
Ще разберете, ако я прочетете. Това е страхотна книга.
Томи, нямаш представа колко се радвам,
че отново участваш в дискусиите ни.
А когато аз участвам, не казвате нищо.
Знам. Заповядай.
Шест минус. Това е всичко за днес.
Поработете над поправките. Това е за теб.
Виж. Адерал и Целзий.
Винаги работи. - Винаги.
Чао. - Чао.
Всичко наред ли е?
Един студент по психология ми помага да ви представя без полови органи.
Просто празно място отпред, без косми.
Добре. Искам да ти помогна да наваксаш с останалите предмети.
Да, имам нужда от това. - В кабинета ми точно в три.
Ще дойда. - Добре.
Това е за теб. Трябва да поработиш още.
НАПРАВИ ДОПЪЛНИТЕЛНИ ПРОУЧВАНИЯ
Тази жилетка много ми харесва. Благодаря ти.
Неопренът повишава температурата на тялото с 12%.
И мускулите ви изглеждат добре. - Бих я носил на вечеря.
Какво става с "Биотека"? Какво реши?
Преместването в Ню Йорк ще е сложно.
Арчи вече се интересува от бебето.
Даже направи списък с претенциозни английски имена,
но не искам синът ми или дъщеря ми да се казва Робин.
Кой би искал? - Но ако той няма да се ангажира особено,
трябва да приема работата и да замина, нали?
Може ли да цитирам Теодор Рузвелт?
Предпочитам да не го правите. - Добре.
Животът ти ще е пълен с изпитания, Съни.
Дръж си очите отворени, за да видиш какво ти предлага животът.
Ще се справиш.
Благодаря. - Повярвай, че можеш, това е.
Това е цитат от Рузвелт, нали?
Не можах да се сдържа.
Защо сме с тези шапки идиотки?
Това може да е нашето нещо.
Ще бъдем "момчетата идиоти".
Не. - Добър опит, Свински цицки.
Винаги ще си Свински цицки. - Здравейте.
Грег. - Рустър.
Виждали ли сте Томи?
Трябваше да се видим в кабинета ми, но той не дойде.
Не. - В "Икон" също го нямаше.
Може да е разстроен,
защото този приятел не го е помолил да бъде "момче идиот".
Майната ви. - Дай пет, момче идиот.
Вие дори не знаете какво е това. - Не знам.
Чао, господа, и ти, Свински цицки.
Уолт, получих съобщението ти. Няма да създавам работна група
за откраднатия талисман на колежа.
Добър опит. Не ми се обаждай. Ще се обади. Извинявай.
Няма проблем. Харесва ми да ви виждам като шеф.
Благодаря. Няма значение.
Исках да поговорим за стихотворението ти "Девственост".
Нали разбирате, че аз отнех девствеността на Илай?
Трябва ли всички да знаят, че бях девствен?
Ти си моята муза, царю, но изчакай отвън.
Много ми харесва стихотворението.
За първи път пишеш нещо толкова лично.
Благодаря.
Мисля, че може да го включим в списанието.
Направих някои забележки, за да ти покажа
къде можеш да поработиш още.
Бъди по-уязвима. Какво ще кажеш?
Ще отида да се надрусам и ще опитам.
Няма нужда да знам това.
Радвам се, че имам обещаваща студентка.
Ева е много талантлива. - Така е.
Не я окуражавай твърде много. Тя е моя.
По света има достатъчно писатели на проза. Какво пък е това?
Продават ги, защото аз съм в града.
Знаеш ли какво правят, когато идват поети? - Всички полудяват ли?
Не е смешно. - Виждам, че си много ядосана.
Здравей, Грег. - Здравей.
Оставяме вратата отворена за общата ни безопасност.
Знам, че изглежда странно, но не съм си гледал пъпа.
Това е добре за мен, защото виждам колко си ненормален.
Така е. Благодаря. - Но имам нужда от помощта ти.
Какво става?
Томи казва, че ще напусне колежа. - Не.
Много съм ядосана. Това е голяма възможност за него.
Няма да му позволя. - Добре.
Разрешаваш ли ми да се намеся? - Ако искаш, можеш да го удариш.
Няма да го удрям. - Обичам го, но понякога го мразя.
Добре.
Като се роди, тежеше 6,3 кг. - Никога не бих предположил.
Благодаря ти. - Добре, Кристъл.
Ще говоря с него.
Недей. - Какво?
Не ме карай да се влюбвам в теб отново. - Просто искам да помогна на сина ти.
Искам да помогна на сина ти.
Благодаря ти, Грег. - Няма защо.
Отделянето на Югославия от Съветския съюз. Очаквайте в епизода.
Няколко фалшиви писма. Дори гърците се появяват.
Обожавам тези мургави копелета.
Недей да го записваш. Чакай да го взема.
Добре, да започваме.
Какво е предизвикало тази любовна свада? Да, Лив.
Тито не е искал Сталин да контролира политиката на Югославия.
Страхотна както винаги. Благодаря.
Пак съм в играта. - Спокойно. Само не си сваляй блузката.
Поне знае как се казвам. - Моето име също го знае.
...нарастваща съпротива в останалата част от СССР. Да, Лив.
Хедър току-що каза, че икономическият натиск от Запада
също е допринесъл за разпада.
Браво, Хедър. Благодаря ти.
Браво, Хедър.
Кучка скапана.
Дами, чувствайте се като у дома си.
Изглеждаш малко по-доволен от себе си, отколкото обикновено.
Това е доста трудно.
Напоследък имам чувството, че преподавам като виртуоз.
"Добрите майки имат страшни мисли." Какво е това?
Една от книгите ми за родители.
Знаеш ли, че 90% от новите майки имат натрапчиви мисли?
Чувала съм го. - "Ами ако бебето ми се разболее?"
"Ами ако го изпусна?" - Може да се случи.
"Ами ако си мисли, че косата ми е по-хубава
и ми обръсне главата?" - Възможно е.
Боже, колко хормони циркулират в тялото ти, скъпа.
Не мисля, че разбираш какво се случва на емоционално ниво.
Права е.
Но ти купих книга на Монтесори, ако искаш да я прочетем заедно.
Не искам.
Виж, отглеждането на деца е просто инстинкт.
Не се тревожи какъв баща ще бъда.
По цял ден формирам млади умове.
Странно е, че го казваш. В момента разглеждам
отзивите на студентите за теб в интернет без никаква причина.
Този ми харесва.
"Професор Бейтс е арогантен и много самовлюбен."
Не мисля, че да си арогантен е отрицателна черта.
"Професор Бейтс не понася критиката, раздразнителен е и се оправдава."
Глупости. Изобщо не се оправдавам.
Кой ги пише тези неща? Добре, разбрах.
Добре. Радвам се, че има такива отзиви.
Ето нещо смешно. "Професор Бейтс е най-големият задник в Лъдлоу."
Всъщност няма такъв отзив, нали? - Да, просто исках да го кажа.
Томи, седни за малко. - Оставете ме. Трябва да работя.
Какво става, Рустър? - Седни, моля те.
Какво правиш? Не можеш да напуснеш колежа.
Какво? - Не го прави.
Защо? Отидох в колеж, защото майка ми ме накара.
И без това не се справям добре. - Точно така.
Само това ли е колежът за теб? - Така мисля.
Баща ми казва, че само оценките са важни.
А моят се ожени за жена, с две години по-голяма от мен.
Секси е. Много съм объркан.
Би ли я свалил? - В порното правят ли го?
Разбирам, че това е много важно,
но искам да продължа разговора ни ето там.
Браво на баща ти, между другото.
Благодаря, Грег. - Ела тук.
Вие никога не сте ходили в колеж. - Така е и съжалявам за това.
Като дете бях много нещастен и самотен.
И все още съм такъв донякъде.
Виждам те как се разхождаш из кампуса и си заобиколен от хора.
Иска ми се и при мен да беше така на твоята възраст.
Тези момчета зад теб са пълни идиоти,
но те са твоите идиоти.
Не ги изоставяй.
Аз живея тук. Пак ще се виждаме. Ще излизаме, нали, момчета?
Да. - Братя завинаги.
Не ми помагате така. - Спокойно.
Няма да съм сервитьор до края на живота си.
Мога да се занимавам с много неща.
Винаги съм искал да стана полицай.
Те са страхотни. - Извинете.
Моля за внимание.
Просто търся нещо. Вчера бях тук.
Някой да е виждал пистолета ми?
Погледнете под масите и столовете.
Как върви преработването?
Не върви.
Още време ли ти трябва? - Не.
Станах по-уязвима.
И това не ми хареса.
Чувствам се уязвима не по начина, по който ми харесва.
Страшно е да вложиш себе си в творбата, но точно това прави един творец.
Там е работата, че не съм творец.
Специалността ми е бизнес.
Обещах на баща ми, че ще се занимавам или с финанси, или с криптовалути.
Поезията е забавна, но е просто оазис.
Няма да правя това в живота.
Сега Томи ще отиде на патрул, за да разбере дали иска да стане полицай.
Истинско безумие, нали?
Това да не е онова момче, което понякога живее при теб
и за когото тайно си мечтаеш да ти е син? - Стига, скъпа, това не е тайна.
Добре ли си? Напоследък си малко потисната.
Не трябва ли да водиш тренировката?
Имам чувството, че всичко това започна след партито на Уолт.
Когато те видях с двете кафета.
В моята работа това го наричаме "улики".
Мисля, че разбирам какво става.
Така ли?
Виждаш се с друг мъж.
И се чувстваш виновна заради Арчи.
Уцели право в десятката.
Все пак съм професионален писател на екшън трилъри, така че...
Така е.
Кой е той? Тук ли е?
Да.
Така ли? Къде? - Да.
Ето го. Хънтър, барманът.
Харесвам го. - Да.
Винаги ми дава повече фъстъци. - Това ме привлече.
Защо не отидеш да седнеш до него? - Не, няма да го направя.
Не се тревожи за чувствата на Арчи.
Да. - Грижи се за себе си.
Добре. - Питай го дали...
Щях да кажа да го питаш дали има фъстъци.
Няма. Ще седна до него, за да спрем този разговор.
Обичам те. - И аз те обичам.
Да започваме. Хайде.
Хайде, по-бързо.
Нали знаеш, че те само загряват? - Да, аз също. Убий го!
Здравей. - Здравей.
Разкъсай го!
Момчета, съберете се.
Ще си сложа главата на рамото ти.
Аз съм с приятелката ми. - Няма проблем.
Страхотно. Талисманът се върна.
Давай, "Лъдлоу"!
Това не е нашият човек. - Някой да го спре!
Вярно, аз съм полицай. Дръж ми бирата. Ще се върна за нея.
Аз съм полицай. Ще го хвана.
Здравей. - Здравей.
Добро утро.
Отдавна не сме се виждали. - Да.
Как мина Денят на благодарността? - Беше интересно.
Семейството на Съни се е запалило по една електронна игра, наречена "Саймън".
С мигащи светлини. - Знам я. Всички я знаят.
Добре, но аз не знаех.
До такава степен, че всички се редуваха да ми крещят.
Радвам се, че ти е смешно.
Исках да ти благодаря, че ме запали по кроасаните.
Да. - Като наркодилър.
Нали знаеш? Първата доза е безплатна.
Нали? - Да.
А после спря да ми ги носиш.
Кейти... - Не можеш да обещаеш на някого хиляда дни
за вземане на решение, а после да му дадеш само два.
Не е честно. Сега ще се разплача пред теб.
Просто дойдох за три кроасана.
Вече са три, защото съм животно. - Не плачи, скъпа.
Не ме наричай "скъпа" и не ми казвай да не плача.
Мога да плача, когато си поискам, а в момента не искам.
Просто не мога да спра.
Благодаря. - Добре.
Дано си по-добър със Съни.
Здравейте. Какво правите?
Полицейски работи.
Той ми пусна група, която се казва "Крийд".
Може ли да поговорим?
Как върви? Глобихте ли много хора?
Всъщност, не сме.
Колите спираха на светофара, макар че го изключихме.
Лоша работа. Чакайте. Какво?
Искам да покажа на момчето малко екшън,
но единственото престъпление в града е откраднатият костюм на талисмана.
Прекарвам си страхотно. Той ми показа как се използва радарът.
Точно така. - Мога да тичам с 13 километра в час.
Трябваше да тренирам бягане. - Не мисля, че това е бързо.
Освен това, знам, че звучи клиширано, но наистина ти дават безплатни понички.
Дали ще ми дадат още? - Има само един начин да разберем.
Томи.
Полицай Томи Как му е там фамилията.
Майка му иска да завърши колежа.
Моята иска да я посещавам с приятелката й, но не, благодаря.
Грег, ако момчето има призвание, кои сме ние, че да му пречим?
Няма да става свещеник. Виж, трябва да се отдръпнеш.
Остави го да завърши. И отиди на гости при майка си.
Не ходя при нея не защото тя си има приятелка,
а защото приятелката й е Шарън, която е много гадна.
Томи е голям човек, който може сам да взема решения,
както и аз, Шарън.
Принуждаваш ме да го направя.
Не. Сега ли ще използваш картата си за освобождаване от затвора?
Това е много важно за мен.
Затова ти давам това безсмислено нещо.
Дузина глазирани понички. - Чудесно.
А какво има в плика? - Пистолетът ти.
Да. Казаха, че си го оставил тук последния път.
Да, така е. Мой е.
Полицай Дони ми каза, че има и някои недостатъци в полицейската работа.
Да, точно така.
Томи, много е гадно да си полицай.
Но преди малко каза, че е страхотно.
Излъгах те, Томи, защото обичам да лъжа децата.
Така правят полицаите.
Да се махаме оттук. Ти ще караш.
Не, Томи. Дай ми ги. - Какво?
Аз ще карам. Ти вземи това.
Дръж поничките. - Не, аз ще взема пистолета. Господи.
Ева, може ли да поговорим някъде? - Да, разбира се.
Не, първо се обуй.
Да, извинявайте.
Не виждам никакви недостатъци в полицейската работа.
Кратко обучение, добри социални придобивки, безплатна кола.
Да, в началото...
просто се опияняваш от властта.
Осъзнаваш, че можеш да спреш Винс Мартинели,
който те тормозеше в гимназията, когато си поискаш.
И така го спираш по два-три пъти в седмицата.
За да почувстваш нещо.
Капитанът ти крещи, не те оставя на мира.
Казва ти, че той ще си наеме адвокат и сигурно е прав.
Мислиш си, че колегите в участъка те подкрепят, но не е така.
Те планират пътуване до Фоксудс.
Без теб.
И всички отиват там.
Дори вземат Шарън с тях. Откъде изобщо я познават?
Дони иска да каже, че трябва добре да го обмислиш.
Да. В края на краищата, това е само работа.
Не е кой знае какво. - Точно така.
Чакай. Пусни фаровете.
Само да не го подплашите.
Тръгвам след него! - Давай!
Полиция!
Върви да го хванеш! Хайде!
Къде са ключовете?
Полиция!
Не мърдай!
Спри!
По дяволите!
Томи!
Благодаря. - Благодаря.
Разстроих се, когато ми каза, че няма да станеш творец.
Съжалявам, Дива. - Знаеш ли какво?
Ти вече си творец.
Не ме разбирай погрешно, няма да се обадя на баща ти и да му кажа:
"Тя не трябва да работи в "Голдман Сакс".
Тя трябва да е поетеса". - Да, той няма да го разбере.
Спри в името на закона.
Каза, че поезията те прави щастлива и това е напълно достатъчно,
защото когато на мен ми е трудно, винаги мога да разчитам на изкуството си.
Както и да е, исках да видиш предварителния брой.
Томи!
Отвори на двадесета страница.
ДЕВСТВЕНОСТ
Няма да го включа, ако не искаш.
Не, аз...
Искам да го включите.
Дива. Харесва ми. Искам да ме наричаш така през цялото време.
Винаги, Дива.
Сега ще видиш ти.
Ето ти.
Да, 13 километра в час, нещастник.
Свински цицки? Какво правиш?
Как тичаш толкова бързо с тази огромна глава?
Аз или той?
Не искам да съм Свински цицки вече. Мислех, че това ще промени нещо.
Хората просто ще кажат, че Свински цицки е откраднал костюма.
По дяволите.
Вече няма да те наричам "Свински цицки".
Рустър? - Добре, ще се опитам.
Много съм загазил. - Махай се оттук. Бягай.
Намерих си ключовете.
Бяха в запалването. Колата беше на контакт.
Ето я главата. Той избяга натам. - Да.
Сигурни ли сте? - Избяга натам.
Мразя да давам назад.
Добре ли се движа? - Добре си, давай.
Наистина ли? - Да, давай.
Наистина ли я четеш? - Разбира се.
Нали искаше да я прочета?
Момче, момиче, няма значение. Можем да се справим с всичко.
Ще се справим.
Получих предложение за работа в "Биотека". - Какво?
Да. Заплатата е добра. - Това е страхотно.
Искат да започна в Ню Йорк през януари.
Но така ще си далече от мен.
Няма да приема.
Стига толкова четене. - Защо? Тъкмо разбрах за...
Сега разбирам. Това е много по-забавно.
Голяма грешка! Приеми работата!
Мисля, че ще бъда ужасен полицай. Само ще ги пускам.
Просто си добър приятел на Свински... Джей Ди.
Ще ми бъде доста трудно.
Можем да си го наричаме Свински цицки, само не пред него.
Вече не мисля, че си му добър приятел.
Не искам пак да се повтарям за колежа.
Не е за мен. Разбира се, че мога да завърша.
Ще мина с тройки.
Но какъв е смисълът?
Само писането ми харесва, но дори и в него не ме бива.
За какво говориш? - За черновата ми.
Цялата е надраскана с червено.
Като лицето ми, когато имах акне.
А на Спунър не беше надраскана. Само имаше един голям плюс.
Черновата на Спунър...
Не му го казвай, но Спунър няма да стане писател.
Знам. Той ще управлява петролната компания на баща си.
Сигурно ще се ожени за мащехата си.
Томи, твоята чернова е надраскана, защото мисля, че имаш потенциал.
Лъжете, защото не искате да напусна колежа.
"Бърнис го гледаше, докато той лежеше на земята.
Кръвта му бавно изтичаше, а тя се изсмя.
От устата й излезе едно идеално "Ха".
Това аз съм го написал. - Знам.
Помня хубавите изречения.
Иска ми се да го бях написал аз.
Наистина ли? - Да.
Значи съм добър?
Още не, но с малко работа ще станеш доста добър.
Лека нощ.
Иска ми се да не бях виждал члена ви.
На мен също, Томи.
Благодаря ти.
Здравейте. Добре ли сте?
Не. Свърши ми конфитюрът.
Мислех, че си напуснал колежа. - Размислих.
Добър избор.
Ако нещо ви тревожи, имате страхотен баща.
Добре, но не е твоят баща.
Да, знам. Иска ми се да беше мой.
Моят пет пари не дава за мен.
Голяма сте късметлийка.
Можеш да си вървиш вече.
Да, добре. - Да.
Здравей, скъпа. - Здравей.
Радвам се, че дойде. Имам нещо за теб.
Наистина ли? - Да.
Господи.
Татко. - Купих ти и каска.
Винаги си слагай каската. - Разбира се.
Много е хубаво.
Какво има?
Трябва да ти кажа нещо.
Значи...
Превод: Денис Шепелев