Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dámy, pánové,
pohleďte na svého muže. A na mě.
Podívejte se na něj. A teď na mě.
Ne, on není jako já.
Ale to my vyřešíme.
Voní muž vašich snů po dobrodružství? Žádný problém.
Život je plný překvapení.
Chcete drsného, ale citlivého muže, který vám vyžehlí večerní šaty
a udělá skvělou večeři při svíčkách?
To se dá zařídit.
Chcete muže, který si poradí s každým nebezpečím?
Pardon, tohle bude asi had.
Muže,
který vás vezme až na kraj světa?
Až do nejodlehlejších koutů nejvzdálenějších míst na Zemi?
Pokud sníte o skutečném šarmantním a romantickém muži,
probuďte jeho vnitřní sílu.
Už nečekejte, dámy.
Věnujte mu…
French Lover.
Řekněte lásce „Je t'aime“.
A… stop!
- Díky. Střih. - To vypadá skvěle.
- Jdeme pryč. - Máme to.
To bylo super.
To je ono, díky. Myslím, že to máme.
- Líbí? - Jo, perfektní.
Skvělý, díky.
- Jdeme na packshot. - Dobře.
- Balení, prosím. - Koleje nechci.
Dolly už sbalit.
- No tak, už jsme skoro hotoví! - Rekvizity, prosím!
To bylo fantastické, Abele.
- To zákazníci milují. - Kravina.
Vůbec ne! Byl jsi úžasný. Ne, vážně!
- Sexy. Dokonalé! - Proč tohle beru?
Abys za den vydělal to, co já za rok.
Jsem herec, ne prodavač deodorantů!
- Voní pěkně. A je bio. - Zato ty pěkně smrdíš, kámo!
Jako když jsi na střední balil Caroline. Pamatuješ?
Vidíš! Jsem pro smích. Přestaň mi to nutit.
Vím, co ti prospěje, zlato.
Prospěl by dobrý film. Ne debilní reklama.
Dělají to všechny hvězdy! Co DiCaprio a ten mizerný Fiat?
George Clooney s kafem?
Když parfém, tak aspoň Dior nebo Chanel.
- Jako Brad Pitt nebo Louis Latour. - Dost!
Přestaň srovnávat. To je nesmysl.
- Ten nikoho nebere. - Ne?
Vyhrál přece Césara.
Nikdo o něm nikdy ani neslyšel.
- Ale slyšel, každý! - Nesmysl.
Mimo Paříž ho nikdo nezná! Zajeď do Charente nebo Corrèze.
Nenarodil se Latour v Corrèze?
Dej mi moje léky.
- Na. - Díky.
- Kolik jich za den bere? - Moc.
NA MOTIVY PŘÍBĚHU SHIRLY MOSHAIOFF
Hele, to je ten z televize, z Jak říká Zak.
Toho zbožňuju!
- Není to Abel Camara? - Jo, vyfoť ho!
Ahoj Abele.
- Byl takhle blízko u mě! - To je hustý!
Dobrý den. Co si dáte?
Whisky.
Yamazaki.
Ano, hned to bude.
Yamazaki, prosím.
SEX, DROGY A CHLAST… ABEL CAMARA BOJUJE SE SVÝMI DÉMONY
Víte, vlastně si dám jen kafe. Co to děláš?
Promiň, nic. Hned to přinesu.
Ty mě natáčíš?
Vůbec ne.
Točila sis mě.
Komu to posíláš? Jakému časopisu? Nestydíš se?
Máš dobrý světlo? Jsem dost smutný, nebo mám být víc?
- Promiň, tak to není. - A jak?
- Nějaký problém, Abele? - Ano.
Nemůžu si ani na pět minut sednout, aby mě váš personál nešpicloval.
Víš co? Podívej se na mě. Už se nevrátím. Jasné? Nikdy.
- Co jsi udělala? - Nic! Naštval se sám od sebe.
Je úplně paranoidní.
Neházej své problémy na jiné. Vyhledej pomoc.
- Mně nic není. - Víš, kdo to je?
Ano, a co? Nebudu se před ním plazit.
Omlouvám se, Abele.
Je nová a nejspíš má menstruaci.
- Pardon? - Je to jednoduché. Zákazník je král.
A obzvlášť Abel.
Proč „obzvlášť“?
- Ty to nechápeš. - Chápu to. A odcházím.
- Tak. Jen si běž. - Nasrat.
Menstruaci?
Dneska člověk nemůže nic říct.
- Všechno je přes čáru. - Na! Vaše Yamazaki.
Jejda, uklouzla jsem.
Pardon. Můžu projít? Díky.
Tak běž. Vypadni! Máš padáka!
Ale ne! Nashle, sexistický prasata!
Tos přehnal. Nevyhazuj ji.
Počkej!
Moc mě to mrzí. Dovezu tě zpátky. Vyřeším to.
Ani omylem. Pro takového hajzla pracovat nebudu.
Chci ti to vynahradit.
Kolik ti platí?
Blázníš? Dej to pryč. Je to trapný.
A co mám dělat? Řekni.
Můžu tě svézt domů?
Ne, to je divný. Ani tě neznám.
Víš, kdo jsem. Neboj se.
Pojď, odvezu tě domů. Odvezu tě domů. Bude mi potěšením.
Ne znamená ne! Už toho máme dost. Tohle nám děláte roky.
Madam, vždyť se omlouvám.
- Neobtěžuju ji. - No a?
Řeknu to znovu. Promiň.
- 26 minut. - Vezmu tě domů.
- To je to nejmenší. - Fajn. Tak jedem.
No, a je to.
Některé věci se nikdy nezmění.
- Mám vzít i vás? - Nikdy nevyhrajeme!
Na shledanou, madam.
SÁM VE VESMÍRU
Jak se jmenuješ?
Marion.
Pěkný tahák na holky.
Z šedesátých let. Moc hezký.
Z roku 1966.
Já jsem Abel.
Čemu se směješ?
Snadno se vytočíš.
Jsi tak paranoidní.
To už je podruhé. Asi se urazím.
Čeho se bojíš? Koho? Lidí?
Bojím se podrazů od lidí. To je jiné.
- Máš kolem sebe špatné lidi? - Ne.
Jsem paranoidní.
Tady to je.
Díky.
Už se nezlobíš?
Budeme kámoši?
No… ne.
Ale díky. Ahoj.
Jak to, že ne?
Manon!
- Jsem Marion. - Promiň.
Můžu tě o něco poprosit?
Ne.
Můžu na minutku dál? Takhle nemůžu přijít na schůzku.
Ty nevíš, kdy přestat!
Nezapomeň, žes mě pocákala.
To je fakt.
Tak pojď.
Osm pater bez výtahu. To je pomsta?
Sakra! Ne, prosím, to ne.
- Nech mě. - Psů se bojíš taky?
Ne, ale radši bych, kdyby byl zavřený.
- Dobře. - Odveď to.
- Je moc blízko. - Pojď sem.
Díky.
- Tak. Pa. - Pojď.
Pěkný byt.
Zůstaň tady, ano?
Už jdu. Hned jsem zpátky.
Jasně, jako doma.
Jo, díky. Nemáš popelník?
- A kafe by sis nedal? - Jo, rád.
Tohle kouřím jen občas.
Neberu drogy.
Nevěř tomu, co říkají.
Jen se mi teď moc nedaří.
No a co? Je mi to fuk.
Mám teď hrozný stres kvůli jednomu pořadu.
Dělám promo k filmu.
Mám být zábavný, vtipkovat a usmívat se.
- Na. - Fajn.
Nemám na to sílu.
Budou se mě ptát na moji holku.
Proč?
Před dvěma měsíci mě nechala. O ničem jiném se nemluví.
Paparazzi mě nenechají na pokoji.
Táhnou se za mnou jako smrad.
Tohle se mi říká těžko.
Tak promiň.
O její nevěře mi napsal Google.
- Mně i všem lidem na světě. - Páni. To je drsný.
Jo, je to drsný.
Mně se taky moc nedaří. Rozvádím se.
Utekl mi s mojí nejlepší kamarádkou.
- Dvojitá zrada. - Jo.
Otevřeli jsme si restauraci, a teď tam nemůžu.
Hajzl.
Takže na mě nemáš.
No, asi jsi vyhrála.
- I pes souhlasí. - Jmenuje se Claudine.
Co je?
Claudine? Tomu nemůžeš říkat Claudine.
Je to hezké jméno.
Je, ale pro drobné věci.
Claudine!
Ty jsi cvok.
Počkej…
Tak se svlíkni.
Ne, tak to nemyslím.
Jsi tu kvůli té skvrně.
Jo. Přesně tak.
Můžeš mi pomoct.
Jo tak. Nemůžeš si nic udělat sám, co?
Můžu, ale je to těžké.
To jo. Zvlášť, když jsi zhulený.
Vidíš? Je to těžké.
Tak. Hotovo.
Do háje…
- Máš hezké oči, víš? - Já vím.
Vím, vím.
Vykašlala jsem se na kariéru modelky.
Ale vážně.
Nejsi jako všechny ty barbíny.
Jsi vážně…
Hezká, na ošklivou holku.
Pardon. Jasně. Můžeš si to sundat?
Sakra, počkej.
Sakra, to je agentka. Jedu děsně pozdě, ta mě zabije.
- Buď zticha. - Dobře.
- Čau Cam. - Co sakra je, Abele? Čekáme.
Jo, už jsem na cestě. Všechno je v pořádku, žádný strach.
No jistě. Já tě sleduju. Vím, že nikam nejedeš.
No jo. Dobře.
Jo? A co děláš?
Jo, víš, já… medituju.
Ve Villejuifu? Děláš si srandu?
- No… - Nový dealer?
Vůbec ne! Villejuif je skvělé místo na meditaci.
Však už jedu.
A dost. Odjeď hned!
- Slib mi to! - Jo, čau.
Protože já…
Dobře, radši pojedu.
To bys asi měl.
- Pa. - Pa.
Co to mělo být?
Jejda, uklouzl jsem.
Nebo nechceš?
Jo.
- To jsem já, otevři! - Sakra, Antoine!
Kdo je Antoine?
Můj manžel. Bývalý. Však víš. Tak pojď.
- Otevři! - Je snad od FBI?
- Šílenec. - Schovej se!
- Ne. Proč? - Nedělej to těžší.
Vím, že tam jsi. Otevři.
Bouchá jako blázen.
- Pojď. Sem. - To jsem já. Otevři!
- Je tam pes! - Ne…
- Tam nemůžu. Zavři mě tam. - Ne, to nejde.
- Vím, že tam jsi. - Prosím.
- Je přátelská. Šup. Zůstaň! - Prosím.
Vážně? Co tam vyrábí?
To je dost. Ty jsi spala?
- Ne, proč? - Vypadáš hrozně.
- Co tu děláš? - To je smrad. Co tu děláš?
Nic.
- Jako vždy. - Sednu si, jo?
Už pěkně dlouho neplatíš nájem.
Nemůžeš mi dát podíl z restaurace?
O tom bez právníků mluvit nesmíme. Kde je Claudine?
- Proč je tam? - O víkendu ji vezmu k moři.
- Lepší než trčet tady. - Sakra.
Ne, radši si ji nechám.
- Abys byla míň osamělá? - Osamělá jsem byla s tebou, tak…
Hele, ty bereš nějaké léky?
Tys kouřila. Proto to tu tak smrdí. Tys teda dopadla.
Nech mě být. Už toho mám dost.
Chlapa jako já už nenajdeš. Žádný chlap by nikdy…
- Co ten tu dělá? - Nepředstavíš nás, zlato?
- Kdo je ten cucák? - Počkat, vy jste…
Abel Camara, ano. A kdo jsi ty?
Majitel tohohle bytu. Co děláte u mě doma?
Co?
Něco tu smrdí.
- Necítíš to? - Co?
To je z jeho pusy.
- Jo? - Z pusy.
Co to sakra je?
Nemůžeš se tu takhle objevit.
A když, tak upravený. Takhle to nejde.
Ladíš tady s chodbou. Jak ze sedmdesátek.
Jsi omšelý. A ustupují ti vlasy.
Pozor na to čelo. Moc se rozlézá.
Dej si ofinu. Máš to jak ranvej.
Jak dálnici.
- Směješ se? - Ano, je to vtipné.
- Co ty na to? - Co chceš, aby řekla?
- Jsi tu navíc. - Vážně?
Tak běž domů, vyčisti si zuby a nech ji být.
- Co kecáš? - Super.
- Pa, Route 66. - Hej, to…
Měj se!
Co je zač, tak s tebou mluvit?
- Neměl jsem to dělat? - Ne, bylo to perfektní.
Kde je ta rázná holka z baru?
Já vím. S ním to neumím.
Sakra, radši půjdu. Promiň, už musím jít.
Tak zatím.
Ne. Víš, že už se neuvidíme.
No jo. Je to nepravděpodobné.
- Ale bylo to fajn. - Jo.
- Pa. - Pa.
Udělals nám pěkného Houdiniho.
Kdes byl? Jak se jmenuje? Znám ji?
Pojď. Na předtočení rozhovoru už je pozdě.
- Bude to živě. - V pohodě.
A musíš se převléct.
Teto Marion!
Jade!
- Jak se máš, zlato? - Dobře.
Babi! Je tu teta Marion!
- Teta Marion! Ahoj, zlato. - Jak se máš?
- Ahoj! - Vypadáš nádherně!
Ne, vypadám děsně. Antoine si toho hned všiml.
- Udělala jsem ti tažín. - Skvělé.
Moc děkuju.
Byla jsi s ním? Slíbilas, že nebudeš. Jsi marná.
Prostě přišel. Je dotěrný.
Podvede tě, opustí, a teď tě špehuje?
To je obtěžování! To ti pomůže. Jo, to se mi líbí.
Hele, co jsem koupila, mami.
- To je krása. - Je pro Jade?
Žárlíš? Můžeš si ho půjčit na rande.
- Nechodím na rande. - Ale budeš.
Dala jsem tvé číslo našim 23letým stážistům.
- Kecáš. - A Romainovi. Fajn chlap.
„Fajn chlap“? Radši umřu.
- Nemáš Romainovu fotku? - Ahoj tati.
Ahoj, jak je?
- …v pořadu Zak Said… - Jak se máš, tati?
- Každý film je trhák… - Jde to.
Ty se na to díváš, viď?
Po filmech Špion povstalý z popela a Zdržení u moře
dnes probereme nový film Sám ve vesmíru.
Další klenot.
- Ano! - Jeho jedinečnou kariéru.
I jeho neúspěchy.
A jeho výstřelky, které plní stránky bulváru.
Je jedinečný a máme ho rádi. Přivítejte Abela Camaru.
- Díky, žes přišel, Abele. - Děkuju.
- Dlouho jsi tu nebyl. - Ano.
- V médiích tě moc nevídáme. - Moc ne.
Promiň, musím to udělat. Zak říká: „Jak se máš?“
Jsem v pohodě. Mám za sebou těžké období.
- Ale už je pryč… - Tomu bych dala.
Prosím? To myslíš vážně?
- Však ty taky. Koukej na něj! - Vůbec!
Já ne. Co blbneš?
Nechápu, o co jde.
- Ne! Nevypínej to. - Ne!
Nechápu, co na něm vidíš.
- Je směšný. - Je neodolatelný.
- Neodolatelný? To nechápu. - Jo!
Určitě je někdo, s kým by ses vyspal, kdybys mohl.
Já nevím. No…
Marilyn je fakt pěkná.
- Ta je mrtvá, zlato. Ty jsi můj trouba. - Když byla naživu!
Film se nám moc líbil.
Abele, máme pro tebe překvapení.
Super, překvapení miluje.
Tohle se mi nelíbí.
V Balmain Show jsme narazili na tvou starou známou.
Pustíme si video a pak si popovídáme.
- Léno, tady! - Léno, vypadáš úžasně.
Dnes je v naší show Abel Camara. Chceš mu něco vzkázat?
Upřímně nechci mluvit o Abelovi.
Mám jen jednu radu, se vší láskou, kterou k němu chovám,
aby to překonal, tak jako já.
- Díky, Léno. - Louisi!
- Louisi, prosím! - Pane Latoure, prosím, sem.
- Tady. To je perfektní. - Tady!
To už jsi jistě viděl.
Ano.
Chceš na to odpovědět?
Ne, já…
Řeknu ti tajemství.
Je mi skoro 40.
To je ono, Abele. Pěkně v klidu, zlato.
S Lénou to bylo komplikované.
Náš vztah je minulost.
A je to v pohodě.
Co ten úsměv, Abele?
Já se neusmívám.
- Ale ano. - Ne.
Ty něco skrýváš.
- Není co skrývat. - My chceme vědět všechno.
Ano!
Řekni nám to.
Dobře, řeknu vám to.
Taky jsem někoho potkal.
Paráda!
- Herečku? - Ne.
Je dobrý.
Jo, já věděl, že si vrznul.
- Nevidíš, že si jen vymýšlí? - Povídej!
Záhadná cizinka, které bude každá závidět.
Kdy nám ji představíš?
Ještě ne. Už jsem toho řekl moc. To stačí.
Jedno je jisté…
Jsem zamilovaný. Tak.
- Skvěle. Výborně! - Já kretén. Proč to říkám?
Co? Děláš si srandu? Jsi trendy. Všichni chtějí vědět, kdo to je.
Proč to dělám? Nenávidím se.
Nech toho. Byl to skvělý nápad. Promyslím to a někoho najdu.
- Nebudu nic předstírat. - Američané to dělají.
Chce to jen holku na hraní za pár šupů.
Můžu říct sestřence z Limoges.
- Sabrině? - Jo!
- Nesmysl. - Komukoli!
No co? Herečka zahraje pekařku, učitelku, kosmetičku…
Sabrina je kosmetička.
Nejde o tu holku. Je to náš příběh.
Mám v agentuře novou holku, moc dobrá. Adeline Blaz.
Blaz! Tak se jmenuje?
- Nebudu spát s kdekým. - Normálně ti to nevadí.
Nemusíš s ní spát.
Jen půjdete na pár akcí. A dají ti s Lénou pokoj.
Nechci falešnou holku, aby hrála mou falešnou holku.
Když je ti to divný, najdi si nějakou socku a aspoň jí pomůžeš.
- Jo. - No, hned to zní…
Neříkám to kvůli Sabrině.
Neskutečný.
- Skvěle, já to zařídím. - Počkej.
Asi bych měl nápad.
Cože? Kam jdeš?
Já už nemůžu. Co to děláte?
Uklidněte se!
Bože, ať to jsou vaši rodiče.
- Překvápko! - Co tady děláš?
Máš plné ruce.
Neteř má narozeniny.
Už tu jsou tři hodiny, šílím.
Sakra. To se to teď nehodí.
Ani ne. Promiň.
Chci tě o něco poprosit, ale neměl jsem číslo, jen znám adresu.
Sakra, já už to nevydržím. Nech ty balónky!
Já se zblázním.
Můžu ti pomoct.
Uklidníš deset běsnících dětí?
To si piš.
A jedem!
A vy taky!
A otočka!
A jedem na tohle. Šup!
Dělejte to po mně. Vystrčit zadek!
Šup! Zatřeste s ním.
Co se tak tváříš? Podívej se, jak se baví.
Počkejte si!
- Tys někoho najala? - To je…
A takhle ruce!
- Vypadá jako ten herec. - Není najatý. Je to kamarád.
- To je ono! - Kamarád?
A teď takhle.
- Tvůj kámoš je skvělý tanečník. - Kolik stojí?
Nic. Nabídl mi pomoc.
Podívej, jak mu to s Jade jde. Sladký.
Jo, máš pravdu.
Je k sežrání.
A ještě!
Tak jo. Abele!
Jste super! Pokračujte, děti. Pokračujte.
- No ty vole. - Je to vážně on.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, já jsem Estelle, Marionina mladší sestra.
- Sestra a Cédric, její muž. - Ahoj.
- Jak je? - Fajn. Jo.
- Jade je vaše dcera? - Jo.
Je boží.
- Jo, je fajn. - Moje holčička!
Je to super holka.
Jo, víš, myslím, že ještě nikdy nepotkali nikoho slavného, tak…
Já jo. V Tulle jsem viděl Françoise Hollanda.
Super.
- No a? - Pořád byl prezident.
- Zvonek. Mohl bys…? - Půjdu.
- Nikam nechoďte. - Jasně.
Hej! Můžete se uklidnit?
- Ahoj. - Ahoj.
- Pojďte dál. - Abel Camara?
Mohla jsi mě varovat. Zašla bych do salonu.
Do salonu?
Co? Vypadáš skvěle.
Já nevěděla, že přijde zas.
„Zas“? Co mi uniklo?
Spíš s Abelem Camarou, a nic neřekneš?
Páni. Je tak sexy!
- Hej! Jsem tady. - No jo.
Jsi blázen. S nikým nespím. Jen má těžké období.
- Jo? - Byl osamělý a potřeboval si promluvit.
Potřebuje si vrznout.
Haló! Pořád jsem tady!
Jsi tak trapná. A já stejně nemám zájem.
- Děláš si srandu? - Ne.
Upřímně, Estelle, mám jiné priority.
- Nepotřebuju mizerné románky s… - Přesně!
S šíleným cirkusákem.
Nepovídej.
Jsem na tebe hrdá.
Pane jo.
Nevím, kde na to bereš nervy. Musíš mít svatou trpělivost.
Když jsou lidi fajn, je to v pohodě. Když jsou otravní, hraju.
Já jsem moc upřímná.
Neumím lhát. Poznal bys to.
Sakra.
Nakrájel bys okurku na salát?
To já neumím.
Nesmysl!
Můžu to zkusit, ale za nic neručím.
Páni! To je pořádná omeleta!
Co blbneš?
To je cuketa.
Tohle je okurka.
To je past! Podívejte se na ně!
Jsou stejné. Hele, jedna jako druhá! Oblaflas mě.
Dej je vedle sebe.
- Jsi srandovní. - Díky.
- Co je? - Je to moc dobrý.
Klid. Je to jen omeleta.
Ale nejlepší na světě!
Až si otevřu restauraci, napíšu si do lístku „Ď-Abelské omelety“.
Proč ses vrátil?
O cos mě chtěl poprosit?
Ale nic. O nic nejde.
Co to mělo být?
Co?
Ten pohled. To se nedělá.
Proč?
- Hraješ. - Ne ne!
Vidím to. Včera, dnes, teď.
Proč to děláš?
Je mi fajn.
- Dlouho mi tak nebylo. - Nech toho. Máš něco za lubem.
Proč je chlap, co může mít každou,
v mé kuchyni a vrhá na mě sexy pohledy?
Co je divnější?
Že tě chci zas vidět, nebo že se ptáš proč?
No, vlastně obojí.
Bezva. Tak jsme oba trochu divní.
Mohl by ten divný chlap pozvat tu divnou holku na večeři?
Nebo na drink?
Promiň, ale myslím, že to není dobrý nápad.
Už mám v životě dost problémů.
Vážně?
- Já nevěděl, že jsem problém. - Ne, promiň…
Tak jsem to nemyslela. Víš, jak to myslím.
To nic. Když nemáš zájem, nemáš zájem.
Tak už to je. Nic se neděje.
Do háje.
Tak jo…
Opatruj se. Díky za omeletu.
Počkej, ty se na mě zlobíš?
Ne, vůbec ne. Chápu to.
Měj se.
Tak ahoj.
Cože? To myslíš vážně?
Vyškrábe ti číslo na cuketu, a tobě to nepřijde falické?
Jsi ztracený případ.
Není takový frajírek, jak jsem si myslela.
Je vážně hodný.
Jo, bezva.
A tak jsi ho vyhodila.
Jsi fakt cvok!
Ale jdi. My dva spolu? Byli bychom k smíchu.
Proč byste měli?
On je hvězda. Já jsem normální holka.
Nikdo by tomu nevěřil. To nejde.
Mohlo by.
Nikdo po tobě nechce, aby sis ho vzala.
Konečně se na tebe usměje štěstí, tak si to užij!
Když o tom přemýšlím, bylo mi s ním skvěle.
Jo.
Je to tak nepravděpodobné. Skoro neskutečné, víš?
Zpátky do reality, tady je tvůj manžel.
Ahoj.
Ahoj. Na, vodítko, granule.
- OK. Musíme si promluvit. - Nemám čas.
Mám autoškolu a jsem s Estelle, nevidíš?
- S ní mluvit nesmím, zastupuje tě. - Tak mlč.
Okouzlující jako vždy.
Nemůžeš platit nájem, ale jízdy si dovolit můžeš?
- Přispěli mi rodiče. - A tvůj chlap ne?
Jaký chlap?
Nedělej blbou. Na fotce nejsi, ale ten dům znám.
ZAMILOVANÝ CAMARA?
Co to má sakra být?
Víš, že spal s každou v Paříži? Jsi fakt nechutná.
Slyším všechno, co říkáš, Antoine.
Nic s ním nemám. Fakt.
Je nahý v mém bytě, a je jen kamarád?
Chtěl, aby to tak vypadalo. Už je takový. Rád blbne.
Ne, je to vážně sranda.
Jak ses s ním seznámila? Kdy? Odpověz mi. Řekni mi to, než se zblázním!
Hrozby, píšu si.
Nerozčiluj se. Rozešli jsme se. Můžu si dělat, co chci!
Pravda, ségra.
Jestli do zítřka nezaplatíš, beru si byt zpátky.
Je to jasné? Dobře. Ahoj.
Ahoj.
Sbohem.
Okouzlující.
Žárlit po rozvodu.
Pojď sem, zlato.
Měla jsem pravdu. Lidi věří, že jste spolu. Koukej!
To je váš dům. Tam, co bydlíš.
„Našel konečně lásku?“ To je šílený!
Je to nesmysl.
To je kurva neuvěřitelný!
Ano, citlivý, milující, věrný muž, který sní o založení rodiny.
To je ono. Jsou nadšení!
Všechno mu řeknu a zavolám ti. Pa.
Co se děje?
Chtějí ti obnovit smlouvu s French Lover.
- Ne, prosím. Dohodli jsme se. - Ale viděli ten pořad.
Ten tvůj příběh o nové záhadné ženě… Jsou z něj nadšení!
- Tlačí na nás. - To je fuk.
Ztrojnásobí ti honorář.
Ztrojnásobí?
Ano, ztrojnásobí.
A tohle?
Našel sis někoho?
Zvládne tu roli hrát?
Jo. Všechno je v pořádku.
Bezva. Jen…
Ještě dořeším pár detailů.
- Ale to půjde. Hotová věc. - Takže nikoho nemáš.
- Ale jo. - Mám řešení.
Jaké řešení?
Adeline Blaz. Je tu a ty taky.
Přivedu ji a uvidíme, jak to dopadne.
Nemám čas se seznamovat.
Jasné? Vyřiď si to sama. Mám schůzky. Nemám čas.
- Uvidíš. Je to zlatíčko. - Nechci žádné zlatíčko!
Ahoj, zdravíčko.
Můžu dál?
Ano, jistě, prosím.
- Posaď se. - Děkuju. Ahoj.
Tak jo, Adeline, tohle je Abel.
- Těší mě. - Mě taky.
Abele, to je ona.
Oslnila avignonský festival filmem „Srdce, smutný principál“.
Díky, to je milé.
Super. Takže tys byla smutná principálka?
Ne, já byla vlastně to jeho srdce.
Jo tak.
Byla to zábava, byla jsem celá pokrytá plátky masa.
Pardon, o to nejde. Adeline ví, proč tu je.
Měli byste zajít na skleničku a poznat se.
To bych moc ráda.
Ale Abel bohužel nemůže.
Ne, to je v pořádku.
- Všechno jsem zrušil. - Ty nemáš schůzky?
Ne, mám úplně volno.
Tak výborně.
A je happy hour. Ideální na seznamování.
- Rozhodně. - Ano.
Byla by to vážně ideální práce.
Stabilní pracovní doba, žádné melouchy.
A… Co já vím. Mohli bychom spolu i spát, kdybys chtěl.
O to nejde. Radši bych to nekomplikoval.
Jistě. Škoda.
Tak to necháme na chemii.
Dobře.
- Ty jsi blíženec, viď? - Ne, býk.
Vážně býk?
- Ano. - Já jsem ryba.
Země a voda jsou úžasně sexuálně kompatibilní.
Ahoj zlatíčko.
Co ty tady, zlato?
- Mám tu sraz s přáteli. Mazec, vid? - Super!
Jak to jde?
- No… - Těší mě. Já jsem Rose.
Nápodobně. Abel.
Já vím.
A co? Máte plány na večer?
To jsme ještě neřešili.
Ten producent Séclier dělá párty.
Já vím. Bude to boží, ale zapomeň na to. Nejsem zvaná.
Já taky ne.
To je škoda.
- Já jsem zvaný. - Cože? To snad ne!
Mě zvou vždycky.
Tak co? Vybereš si mě?
Zapomeň na ten casting.
- Cože? - Žádná práce nebude.
- Vážně? - To bych nikdy neudělal.
To je dobrá zpráva. Teď spolu můžeme spát.
Dáš si?
Zítra natáčím.
Koho to zajímá? Bavíme se. No tak.
Je zelená. Tak jeď!
- Marion, dnes se nesoustředíte. - Ano, pardon.
Pohni se!
Pozdě.
SÁM VE VESMÍRU
Člověk by hned letěl za ním, co?
Nashle.
MĚSTSKÁ AUTOŠKOLA
NAZDÁREK
POŘÁD CHCEŠ NA DRINK S DIVNOU HOLKOU?
TAK U TEBE PŘED DOMEM VE 12
Slečno! Hej, dámo!
Madam. Marion!
Hej, Marion!
Pojď sem!
To křičíš na mě?
Copak jsem pes? Kdo si myslíš, že jsi?
Neštěkej tady. Vystup a mluv slušně.
Ty se s tím nemažeš. Divná holka.
Něco pro tebe mám. Nastup si.
Jak to myslíš?
Překvapení. Takové velké překvapení, jestli víš, jak to myslím.
Nevím. Jestli myslíš svoje péro, asi budu zvracet.
Co? Ne, to jsi špatně pochopila. S mým pérem to nesouvisí.
Ne, je to fakt překvapení.
Co to sakra děláš, Abele?
Držím se z dohledu. Tak si nastup.
Proč se chováš jako úchylák?
Nejsem takový. Jsem tajný agent na obranu před paparazzi.
Koukej.
- Já jsem Sami. Těší mě. - Těší mě.
Na tajného agenta máš pěknou kraksnu.
Co povídáš? Je boží. Peugeot 309 GTI 16V.
Zrovna jsem ji vytunil. A přezul a dal jí převodovku z 205.
Tomu nerozumíš.
Že tomu nerozumím?
Za prvé má ta tvoje 309 prasklou pravou přední gumu.
A s tím zkráceným řazením nevím, jestli ta tvá 205 utáhne točivý moment.
Jak to, že toho víš tolik o mojí káře?
Můj táta je mechanik. Něco mě naučil.
No super! Hledám někoho, kdo by mi vyměnil prahy.
Žúžo, do servisu pojedem pak, ale teď máme schůzku, tak jeď.
- A kam? - Překvapení!
Tak jeď.
Tady dnes natáčíme.
To ujde, ne?
Vážně jsme tu jen my? Bomba.
Zaměstnanecké výhody, víš?
Díky Abelovi už jsme toho zažili.
Letěl jsem ve stavu beztíže, večeřel v Elysejském paláci,
potkal Catherine Deneuve a taky objímal medvěda.
- Takže se znáte dlouho? - Odjakživa. Naše mámy se kamarádily.
Nelly byla na Abela sama a o pár let později,
když jsem se narodil, táta utekl,
takže jsme vyrůstali spolu. Čtyři v jednom bytě v Charentonu.
My a naše mámy. Bylo to skvělé.
Když Abel poprvé prorazil ve filmu, Nelly tehdy onemocněla.
Ten seriál byl hit, ale ona už ho neviděla.
Zemřela.
A Abel zůstal s námi.
Pak přišla všechna ta natáčení,
sláva, holky, ale nikdy jsme se nerozdělili.
Takže Abel je pro mě jako bratr.
Jedna otázka, a už jedeš!
Nechal jsem se unést, promiň.
Nejsem zvyklý, že se mě někdo ptá.
Až jsem se dojal.
A na co se tě nikdo neptá?
Nikdo se mě neptá, jak se mám nebo co dělám.
Nebo jak se jmenuju. Chtějí jen číslo na Abela.
Neboj. To už mám.
Nejsi jako ty ostatní. Je fajn, žes do toho šla.
Do čeho šla?
Na oběd.
Na oběd s námi. Se mnou. Mám radost. Je to fajn.
S radostí!
Upřímně, vzhledem k tomu, kde jsme, ničeho nelituju.
- Ona to neví. - Ne.
- Ještě jsem jí to neřekl. - Nic? Neptal ses jí?
Ne, oficiálně jsem se jí nezeptal,
ale zeptám se.
Dělej, jak myslíš.
Do toho. Já jedu za svou holkou.
- Znáš tady všechny? - Skoro.
Můžeš se uvolnit? Žádní paparazzi?
Ne, štáb je na to zvyklý.
Ale stejně mě za zády pomlouvají.
Třeba teď. Mluví o nás.
- Vážně? - Chtějí vědět, jestli spolu spíme.
- Nech toho. - Vážně.
- Vážně? - Ano.
- Tobě to nevadí? - Mně je to fuk.
Zvykl jsem si.
Víš, lidi…
Soudí mě, kritizují, smějí se mi. Nic nevědí.
Dneska mě milují, zítra nenávidí. Tak to je.
Nechtěj mě rozbrečet.
Vidíš, taky se mi směješ. Styď se.
Pardon, Abele, jsme trochu pozadu. Musíme jít.
- Promiň, musím jít. - Dobře.
- Uvidíme se na place? - Ano.
- Tak zatím. - Zatím.
Budeš v pohodě?
Promiňte. Dovolte.
Podáte mi sůl, prosím?
Jo, jasně.
To je milé. Vy jste tu nová? Jste komparz?
Ne, jsem jen na návštěvě.
Na návštěvě.
Je jen na návštěvě.
- Jako všechny. - Ale ne. No ne.
Promiňte. Pardon.
- Pardon. - Promiňte. Tady nemůžete být.
Pardon. Promiňte.
- Procházím. - Pardon.
Kde je Abelův dablér?
Jedem, pohyb!
Má paní mě poctila svou přítomností.
Tys mě vyděsil, ty blbče!
- Chápu. - To je síla.
Pěkné, ne?
Páni, ti tě vyfintili. Paruka, peří…
Abele, dáme ten kaskadérský kousek a pak tu scénu s tebou.
Dobře.
Ty netočíš kaskadérské kousky?
Ale jo. Samozřejmě.
Mathilde, co to povídáš?
Nerozuměl jsem ti, budu to dělat já.
Ale tohle je vážně nebezpečné.
Obvykle jsi radši, když to dělá JP.
Jaký JP? Obvykle si točím vlastní kousky sám.
A dělám je dobře.
- Ale je to riskantní. - Co? Jen tam běží kůň.
Pronásleduje ho pět rytířů.
- Přes plot. - Lesem.
- A cválá do velké dálky. - Rychle.
Dva měsíce jsem jezdil. Nebylo to nazmar!
Když řeknu, že to udělám, tak to udělám.
Tečka. Tak šup, jdeme.
Jak chceš. Mně je to jedno. Točíme. Na tohle nemám čas.
Dobře, takže vlastně to nakonec bude dělat Abel.
Opakuji, ten kaskadérský kousek točí Abel.
Tak jo. Bezva!
Kde je můj věrný oř?
Fajn, Abele, jsi v pohodě? Neboj.
Dal jsem ti Tornádo, Rolls-Royce,
ale je to i houba, jo? Cítí všechno.
Žádný strach, žádné obavy.
Já se nebojím.
Vůbec se nebojím. Už chci vyrazit.
Že jo, ty moje Tornádo?
- Kuš! To je normální? - Testuje. Dělá čest svému jménu.
Co je s tím zatraceným koněm? Dal si Red Bull?
Kamera, akce!
Připravte se. Všichni připravit.
Kamera jede.
- Nechám to na tobě, jo? - Ne!
Ten kůň není spokojený. Začíná se zlobit.
Ticho, prosím. Zvuk!
Scéna 115/1, poprvé.
A akce!
Sakra, ještě ne. Nejsem připravený.
Nejsem připravený!
Pomalu, Tornádo. Pěkně pomaloučku. To je ono.
To je dobrý.
Dobře!
No tak, Tornádo!
- Akce. - Zavolejte koně.
Super!
To je fakt dobré.
Kruci!
- Stop! - Stop.
Sakra! Zasranej kůň pitomej.
To nic.
Tornádo se lekla, já ale jsem v pohodě.
To nic. Dobrý!
Klid, je to dobrý.
- Tak znovu. - Kruci. Ne!
- Stop! - Řekla jsem stop!
Zastav je!
Můj pindík!
Do hajzlu!
- Zavolej sanitku. - Pomoc!
Abel měl nehodu.
- To bolí! Pomoc! - Víme, proč máme kaskadéra!
Hoď mi tam ten začátek. Ten byl super.
Něco cítila. Je jako houba.
- Já umírám! - Cítila?
Pomoc!
Sanitku, doktora. Zavolejte všechny. Sakra!
Moje kariéra končí.
Možná nebudu mít děti.
Ne, pane Camaro, vaše koule jsou naprosto v pořádku.
- Prohlížela jste mi koule? - Ano.
Omdlel jste. Je to moje práce.
Kdo to dělá?
- Vážně je to dobré. - Kde jsme?
Snad ne ve veřejné nemocnici.
V té nejbližší. Nemocnice Zelený mlýn.
Zelený mlýn?
Co to sakra je? Jezdecký klub?
- Chcete, abych umřel? - Přeháníš.
Zabijte mě. Jsem připravený.
- Nech toho! - Cizím lidem nevěřím.
Co když mě budou fotit pod šaty?
To dělá kdo? No tak!
Vlastně to občas děláme.
Vidíš.
- To se nám líbí! - Tentokrát ne.
Není to pravda. Dělám si srandu. Nikdo vám nefotil koule.
Pane Camaro, nehýbejte se. Hned jsem zpátky.
Dělala si srandu!
Kruci, to je chudobinec.
- Jdeme pryč. - Klid.
Stav nouze nejvyšší. Produkce volala předem.
Vy jste spadl z koně?
Spíš kůň spadl na něj.
Vy jste doktor?
Ano, jsem. Vidím vaši nedůvěru, ale ano, to jsem já.
V 16 jsem maturoval a mám diplom z urologie.
Jen tak tak.
Prolezl jsem, tak ho mám.
No nic, vaše genitálie jsou v mých rukou, tedy jen obrazně.
Komik. Paráda.
Podíváme se. Stydíte se?
Nesmírně.
Tak. Tady je váš malý suvenýr.
Vidíte? Není se čeho bát, že?
Jen jste se trochu lekl.
Určitě? Není to vážnější?
Ne, jen natažené tříslo.
Velmi vážně natažené.
Je to natažení první třídy.
To znamená, že ho zvládne i dítě.
A když vás vidím, říkám si: „To je mi ale velké dítě!“
Tedy…
Tak jo. Co je velmi důležité. Žádné řízení, žádný sport
a tři měsíce bez sexu.
- Tři měsíce? Co to má znamenat? - Dělám si srandu.
Váš muž je trochu nervózní.
Je ten vozík nutný?
Slyšelas ho.
Ne, řekl, že to zvládne i dítě.
Počkej. Zastav.
- Co? - Zastav.
Jste prostě úžasní.
Sakra. Počkej.
- Je mi ctí… - Co to děláš?
Pojď, uvidíš.
- Abele? - Louisi!
- Abele, to je překvapení! - To je!
- Jak se máš? - Výborně, co ty?
Rád tě vidím.
Jo. Taky tě rád vidím!
- Těší mě. - Ahoj.
Marion, tohle je Louis Latour.
Točím tady. Zranil jsem se při akci, ale nic to není.
To vidím, ty zbojníku!
No jo. A co tu děláš ty?
Už dva týdny se tu učím.
Připravuju se na konkurz do nového Lémanova filmu.
Super!
Totální ponoření. To je moje.
- Neděláš věci napůl. - Pohotovost není hračka.
Vídám tu spoustu sraček.
Ale jsem rád.
Proč nejdeš taky? Camille ti neřekla?
Jo. Řekla.
Ano, ale všechny ty termíny už točím.
- To není možné. Žádné termíny nejsou. - Ne?
Léman se pořád rozhoduje mezi jarem a podzimem.
Nepovídej.
Já mám práci pořád.
Léto, podzim, zima… Nemám čas.
Pracuju na něčem fakt velkém.
Na americkém filmu?
Nemůžu to říct, Louisi.
Takže seriál?
Nemůžu, Louisi.
Je to důvěrné. Nemůžu o tom mluvit.
To je dobře. Menší konkurence.
- Jasně! - Na tři zvednout.
- Jasně, mám ho. - Vteřinku.
Madam, slyšíte mě? Odpovězte mi.
Madam, mluvte se mnou.
Těžko mluví. Dejte mi deset vteřin.
Vlevo ochrnutí obličeje. Hrozí mrtvice.
Potřebuje MR. Hned!
Už musím. Vypadá to zle. Rád jsem tě viděl!
- Dobře. - Jo, Abele!
Řeknu o tomhle Léně, to se nasměje.
Jo, děsná sranda.
Měj se, Louisi. Rád jsem tě viděl.
- Kruci. - Co je?
Jaká je šance, že natrefíme zrovna na něj? Dnes v téhle nemocnici?
Jsem snad zakletý?
Aspoň měl zrovna pauzu, jinak by tě vyšetřoval on.
Bože, ten mě štve.
Cam, můžeš mi říct, proč nevím o tom Lémanovi?
Myslela jsem, že to není nic pro tebe.
Tohle mě dohání k šílenství. Tajíš mi ještě další filmy?
Neřekla jsem ti, protože to ani není jisté.
Nejsou peníze, žádný scénář, nic. Je to na vodě.
A má tam roli Léna, tak…
Na Léně mi nezáleží. Víš, že s ním chci pracovat.
Proč dělá konkurz Latour, když je to tak nejisté?
Nech Latoura plavat. Ty už přece na konkurzy nechodíš.
A tohle je divné.
Chce to psát během natáčení. Prý je to zážitkové.
- Vážně, není o co stát. - O film Renauda Lémana?
- Ale… - Tak hele.
Budu klidně makat v nemocnici. Chci hrát doktora.
Chápu tvoji frustraci,
ale na takový film není ten pravý čas.
A jestli chceš doktora, dnes mi poslal scénář Van Houten.
Zábavný příběh o vyhořelém zubaři, který se stane rapperem.
Idea je trochu potrhlá.
- Jako fakt? - Nástřel byl skvělý a dialo…
Naštvala mě.
Vážně tam chceš hrát? Nebo to je jen proto, že to chce on?
Je to můj sen.
A jeho filmy nominují na Césary.
Tak o to jde!
Chceš sošku za film, který nikdo nikdy neuvidí.
Ostatní to možná nezajímá, ale pro mě je to všechno.
Ostatní? Normální lidi jako já?
Víš dobře, co myslím.
Promiň, ale…
Není divné, že ti Camille říká, co máš dělat?
Je to její práce.
A má pravdu. Já už na konkurzy nechodím.
To je ale blbost.
- Jedno rychlé a už tě nechám. - Dobře.
Co to je?
Moje věci.
- Antoine mě vyhodil. - Cože?
To snad ne. A vyměnil zámky!
To je pěkná prasárna.
Už ho mám po krk.
Mám dost svýho posranýho života.
Přišla jsem o muže, o práci, o byt.
Vzal mi i Claudine.
Tohle je moc těžké.
Neboj.
- To bude dobrý. - Ne, nebude.
To už si říkám měsíce a je to pořád horší.
- Jsem totálně marná. - Ne, to neříkej.
To neříkej.
Jsem tady.
Já ti pomůžu.
Postarám se o tebe.
Počkej.
- Ty se o mě chceš postarat? - Jo.
Jestli chceš, můžeš zůstat u mě.
Jako kamarádka.
Mám volný pokoj.
Jestli máš volný pokoj, to by bylo fajn.
Vítej u mě.
To je pohodlíčko.
To je bazén?
- Vyhřívaný. - Nekecej!
Bonbón?
Tyhle schody vedou k ložnicím.
Aha. Moc hezké. Malé a útulné.
Ta kuchyně!
Tohle je nejlepší.
Koukej.
Jo, to celkem ujde.
A tohle je moje ložnice.
To není zlé, ne?
Ne.
Tady je šatna.
Proč se na sebe nedívat?
Do háje!
Sakra, je to všude!
Sakra, to studí. No fuj!
Sakra!
Řveš kvůli trošce vody? Vážně?
To není troška. Titanic! Je konec!
Zavoláme hasiče.
Ne, stačí najít uzávěr.
Nevím, kde je. Zavolám Camille. Ta bude vědět.
Viděl jsi, kolik je? Bude spát. Nemáš mop?
Nevím, kde je. Zavolám Camille. Bude vědět.
Ne, na. Začni vytírat.
Nebere to. Sakra, víš co?
Nech to. Pojedeme do hotelu. Zítra to spraví.
- Jedeme. Nech to. - Neboj. Já to zvládnu.
A ty taky. To zvládneme.
No jasně, že jo.
Tumáš!
Nerozumíš slovu „vytírat“? Co děláš?
Do toho se nepleť. Když do toho pořádně třísknu,
třeba to toho parchanta zastaví!
Kurva!
- A je to. - Jsi pašák, Abele.
Pitomej kohoutek.
Na.
Vidíš? Nemusíš budit celou Paříž.
To stačí. Už nemůžu.
Co je?
S tebou je to snadné.
Proto na mě tak koukáš?
Protože se mi líbíš.
Rajcujou tě hry na uklízečky?
Ne. Jenom ty.
Jsi krásná.
Chci tě políbit.
SÁM VE VESMÍRU
Mít něco takového je můj sen.
Jezdit si, kam chci a kdy chci, vařit lidem.
Můžu ti ho sehnat. Kolik stojí?
Ani náhodou. Ani za milion let.
- Zkus to znovu. - Už ne.
Můžu se na něco zeptat? Komu jsi o nás řekla?
Já? Nikomu.
Proč ne?
Já nevím. Nikomu do toho nic není.
- Co je? - Jsi úžasná.
Jestli to chápu správně, tak chce poznat tvé rodiče,
ale oni nevědí, že je to on.
Přesně tak.
Nemůžu se dočkat. To bude super.
- Jestli přijde. Nevím, kde je. - Nějaké novinky?
Ne, ale brzy dorazí.
Vždycky můžeme začít bez něj.
Co je zač? Má přes hodinu zpoždění.
Snad má dobrou výmluvu.
Říkal, že je na cestě, jasné?
Můžu mu říct, ať nechodí, a zrušíme to.
- Ne! - Myslím, že už je tu.
No to je dost.
No jo.
Neumí parkovat. Parkuje jako prase.
- No tak, Cedriku. - Ne, vážně!
Hodinu a půl zpoždění.
To už vážně přeháníš.
Nechtěl jsem přijít s prázdnou.
No jo, pojď dál.
Hele, kdo to je.
- Kdo? - To je on, hele.
Tati, mami, tohle je…
Těší mě. Abel.
Jo, to vím! Ale nevěděla jsem, že vy dva…
Každopádně je to…
No, tak už je to tak.
Vítej.
Díky. Tohle je pro vás.
- Ta je krásná. A obrovská. - Snad máte tak velkou vázu.
- Ahoj. - Cedriku?
- Jo? - Našel bys vázu?
- Jasně, Cedric je hodí do vany. - Skvěle.
Tohle je pro mou kámošku Jade. Kde je?
To je tak milé. Ale není tu. Je u kamarádky.
Já si ho vezmu. Miluju lízátka.
Už bude pozdě. Dáme si jídlo?
Omlouvám se za zpoždění. Jel jsem hned po rozhovoru.
My si na čas nijak nepotrpíme. To nic.
Je nám to fuk!
Pojďte, jde se jíst!
- Bylo to výborné. - Je dobrá, co?
Ano, nejlepší.
Udělá s tou dodávkou díru do světa.
Na tu potřebuju vrátit řidičák, jinak bude jen stát na místě.
- A co teď točíte, Abele? - Teď zrovna nic.
Jeden film půjde do kin.
Čekám na zprávy o novém filmu Renauda Lémana.
- To je pěkné. - Skvělý režisér.
- Já o něm nikdy neslyšel. - Já taky ne.
A kdo v něm ještě hraje?
No, vypadá to…
Nám to můžeš říct.
Léna Taïs.
- Jeho ex. - Jo, já vím.
To je ošemetné.
- Přestaň. - Nechala bys mě pracovat s mými ex?
- Ani za milion let! - Přesně.
Možná to nedostane. Na konkurz jde víc lidí.
Přesně tak.
To bych nezvládl.
Představa, že Nathalie pracuje každý den s tím hajzlem Bernardem…
Co? Bernard je tvůj bývalý, mami?
O to tady nejde.
A co milostné scény? Není to riziko?
Ano, to se stává, ale hrajeme. Je to práce.
Ano, je to… Ta Léna Taïs je fakt kost.
To snad ne!
- Je nádherná. - Přestaň dělat ostudu.
Mně se nelíbí. A u jejích rodičů dneska nejsem.
Tys vážně spala s Bernardem?
Byla jiná doba. Koho zajímá Bernard?
Koho zajímá Bernard. A Jean-Pierre.
Jean-Pierre taky?
- Byla jsem kus. - To už je dávno!
Tys to věděla?
- Kdo si dá tiramisu? - Ví to jejich ženy?
Vidíš, jak vždycky změní téma?
- Jen se ptám na tiramisu. - Jen aby to nebyl můj táta!
Koukej na ni, Jacquesi.
- Dobrý den. - Ahoj.
Ahoj.
Co tady děláš?
- Musíme si promluvit. - Jsi zamilovaný?
Přestaň, já tě znám.
Vidím to. Je to jasný.
Je to legrační. To by mě nenapadlo.
Ano. Vykročili jsme špatnou nohou.
No jo, to je láska!
Vyrazíte si ven, tančíte, bavíte se v bazénu…
Pak se zamiluješ. Tohle jsi potřeboval.
- Co? - Ona mi to neřekla.
Nešla do detailů.
- Do detailů? Myslíš Adeline? - Jasně. Koho jiného?
Ani náhodou. To vůbec. O ni nejde.
- Tys nespal s Adeline? - Zapomeň na ni.
Není to ona.
Právě jsem potkal skvělou holku. Jinou.
A?
A tentokrát nebudu hrát. Mám ji rád a to je celé.
- Znám ji? Je to herečka? - Ne.
- Zpěvačka? - Ne.
- Modelka? - Ne, ona není nic.
Tedy ne že není nic. Ona…
Je bezva.
Tak to je dobrá zpráva.
- Pozval jsem ji na premiéru. - Ano! To je perfektní. Počkej.
Řeknu mluvčímu, ať na zítra přidá plus jedna.
Ale pozor, Cam. Vážně mi na ní záleží.
- Jdu do toho poctivě. - Jako vždycky.
Ne, ale vážně.
Ta premiéra bude velkolepá. Abel je děsně nadšený.
Nejste moc nervózní?
Ne, ale jsem dost slušně oblečená?
Žádný strach. Máme top stylistu. To zařídíme.
Mélo, zlato. Mélo?
To je Abelova plus jedna.
Ahoj.
Jsem plus jedna, nebo spíš Marion.
Můžeš jí najít něco fakt hezkého?
Všude budou foťáky.
To mi neřekli. Neznám velikost.
To nic, však my to zjistíme.
Ne, tohle určitě ne.
S tím se vůbec nezahazujme.
To je fakt velká mašle.
Co?
- Vypadám jako diskokoule, ne? - Vůbec ne.
Vypadáš úžasně. Nesouhlasím.
Abel čeká dole.
Tak zatím.
Jste překrásná.
- Nic lepšího nemáš? - Ne.
Jsi v pohodě?
- Mám jít s tebou? - No jasně.
Tady zůstat nemůžeš.
Ne, ale co mám dělat?
Je to hračka. Vyjdeš ven,
přecupitáš po červeném koberci,
při focení uděláš salto a je hotovo. Klid. Ale pozor.
Nezapomeň na konci na trampolínu. Ta je nejvíc.
Blbče.
Běž. Půjdu za tebou.
- Určitě? - Ano.
Jak si přeješ.
Díky, že jsi tu.
Miluju tě, Abele. Díky! Jsi nejlepší! Díky!
Kruci, jsem jak anglická královna.
- Abele! - Ahoj.
Připravená na koberec?
Co je ta ženská zač?
Kdo jsi, ženská?
Tady to je.
Díky, přátelé!
Dámy první.
Na to si zvykneš.
Jako všichni.
Pojďte dovnitř! Na film!
- Abele! - Napravo!
- Vpravo! - Abele!
- Vpravo! - Úsměv!
Pojď sem.
Do toho! Neboj se. Běž.
To je Marion.
- Marion! - Marion!
Úsměv!
Jděte blíž k sobě.
Doprava! Ano!
- Super! - Díky.
- Abele! Marion! - Díky.
- Vypadáte úžasně. - Díky.
Asi jsem mrkla.
Vůbec ne.
Léno, sem!
- Léno! Sem, prosím. - Léno, tady!
- Co tady dělá? - Nemám tušení.
- Ať ke mně nechodí. - To si netroufne.
Abele, někomu tě představím.
- Pojď. - Už jdu.
- Posaď se. Přijdu za tebou. - Dobře.
Tady! Super.
Páni! No to se podívejme. Ztratila ses?
Tak nějak.
Ta řada je naše.
- Ty nejdeš? - Ne, já nikdy nesedím.
Jsem vzadu, žeru bonbóny a užívám si to.
Mě bolí nohy, tak si sednu.
- Tak zatím. - Zatím.
Promiňte, můžu projít?
Pardon, tahle řada je vyhrazena pro VIP.
Jsem partnerka Abela Camary, takže…
Pardon, ale nemáte náramek.
Ale mám.
Mám náramek.
Výborně.
- Díky. - Není zač.
Jste moc hodná.
Josephine!
To budu já.
REZERVACE
Já někoho čekám.
SÁM VE VESMÍRU
Dobrý večer.
Dobrý večer všem. Díky, že jste přišli.
Díky. Dnes vám představíme náš milovaný film,
na který jsem moc hrdý.
Dnes večer jsou tu výjimeční lidé, takže je to výjimečný večer.
Úplně mě to tu dojímá.
Vyvolává to spoustu vzpomínek.
Poprvé jsem tu byl tamhle s kámošem Samim, když nám bylo 13.
Takže vidět se na tomhle plátně je splněný sen.
Ještě jednou dík, že jste tu. Užijte si film.
Děkujeme.
ŽE NÁM TO SLUŠÍ?
VŽDYŤ MŽOURÁM JAK OŽRALÁ
Pardon.
Volají tě na rozhovor.
Jo, dobře.
- Není to dobrý film. - Úplně otřesný.
Tam byly jednohubky. Pojď.
Jestli jsou tak zlé jako šampaňské…
Těšilo mě.
Kdykoli. Dejte vědět.
Bylo to super.
Dobrý večer.
Hezký večer.
- Jak se daří? - Dobře.
Ani jsem ti nestihla poblahopřát.
Ale super, jsi famózní.
Už nějakou dobu ti nevěřím.
Ale i tak děkuju.
Ale dal jsi na mou radu. Někoho sis našel.
Jo, měl jsem štěstí.
S ní je všechno snadné. Jedna radost.
Není štěstí nuda?
Já věděl, že to řekneš.
Prý jsi dělal konkurz na Lémana. Bezva.
Nejen já. Tvůj kluk taky, ne?
Abychom pracovali spolu?
Proto s tebou není.
Ne, nestihl přijet.
Jasně, nestihl.
Co? Ty bys šel na jeho premiéru?
- Jasně. - Vážně?
Jo! Znáš mě, ne?
Jo, znám tě.
Pardon! Promiň, otřu ti to.
To nic. Na těch děsných šatech mi nezáleží.
- Ani nejsou moje. - Moje taky ne.
Nevím, proč jsem si je vzala. V té umělině se potím.
- Já jsem Adeline. - Marion.
Já vím, kdo jsi.
- Jo? - Holka, pro ten tvůj flek bych zabíjela.
Ale fajn, máš ho ty.
Říkáš věci na rovinu, co?
Však co, je to dokonalý chlap.
Ale víš co? Myslím, že by z toho nic nebylo.
Byla jsem tak blízko, abych ho dostala.
A z čeho tak soudíš?
Když jsme se poznali, věděla jsem, že se mu líbím.
- Vážně? - Děsně.
Cítila jsem vibrace. I jsem si říkala,
že by to mohlo být něco doopravdy, víš jak?
Vždycky je šance, ne?
- Jo. - Ale vybral si tebe.
U konkurzů člověk musí zvládat odmítnutí.
Jasně, musíš zvládat odmítnutí.
Není to nic osobního.
Chápu. Vypadáš jako průměrná holka.
Nevypadáš jako herečka, ale to je výhoda.
Mě do toho natlačil agent. Nemám moc nabídek.
Být s Abelem by mě ohromě vyšvihlo, víš?
Podívej na Lénu. Před ním nebyla nic. Teď je všude.
Ale upřímně řečeno, bravo.
Nikdo nic netuší. Je to uvěřitelné.
- Hraješ dlouho? - Ne, jsem v tom úplně nová.
Aha.
Tak co, bavíte se?
- Všichni se skvěle baví. - Jo.
Ale já odcházím. Už toho mám dost.
Vyřiď Abelovi, ať svou falešnou holku nechá být.
Je mi z vás nanic.
- Počkat, tak to není! - Ona je fakt jeho holka?
- Adeline Blaz? - Jo. Ty mě znáš?
No do prdele.
Ví, kdo jsem.
- Co se děje? - Camille, máme problém.
No bezva. Moc díky!
Dobře, vyřídím to. Najdu ji a vyřeším to.
Vím, co si myslíš.
Proč se vždycky zamiluju do hajzlů?
Myslíš, že jsme tě zmanipulovali a měli tě za blbku.
Že nejsi stvořená pro tenhle svět pokrytců
a nechceš se se mnou bavit. Mýlím se?
V podstatě souhlasím, až na jednu věc.
- Ten padouch tu není Abel. - Ne?
Nedělal konkurzy na holky?
Nepředstíral, že flirtuje, aby mě předváděl před lidmi?
Nepředstíral. Ten konkurz byl můj nápad.
A když potkal tebe, využila jsem situace.
Kde jsou sakra dneska taxíky?
Počkej, nemůžeš jen tak odjet.
On ti nikdy nechtěl ublížit.
Na to už je pozdě.
To nic, najde si novou holku, jako se kupuje nové auto,
a zůstane sobec jako vždycky.
Mýlíš se. Kdyby mu na tobě nezáleželo, tak tady nejsi.
Byla by škoda to zahodit, když to nebyla jeho vina.
A jste skvělý pár. Lidi vás milují.
Co?
Jste všichni šílenci.
Ještě jedna věc, pak slibuju, že už tě nechám.
Taky jsem se zamilovala do někoho slavného.
Dokonce si ho vzala.
Nevydrželo to, protože mi to přišlo moc složité.
Když jsi s někým takovým, musíš ho sdílet se všemi.
A to mě zastrašilo.
A tak jsem odešla.
Na všechno jsem se vykašlala.
Když na něj vzpomínám, byly to nejlepší roky mého života.
Byla jsem zamilovaná, šťastná a…
A nelituju ani vteřiny. Ani jedné.
- Udělala bych to zas. - Holky!
Neboj se. Neopakuj moje chyby.
On tě opravdu miluje, víš?
Ano?
- Kdes jste? Hledám vás. - Šly jsme na vzduch.
Jo.
Viděl jsem Renauda Lémana.
- A? - Neuhádnete, co mi řekl.
- Máš tu roli? - Jo!
- To snad ne! Máš to? - Ano, mám!
- No to snad ne! - Mám takovou radost!
Dostala jsem ji!
Marion, to je díky tobě.
Jsi můj šťastný talisman.
To mám radost.
To je úžasné. Řekni mi víc.
Příští týden se ozve, ale potvrdil to. Budu v jeho filmu.
- Hlavní role? - U Lémana, jo.
- Není to úžasné? - Je to fantastické!
Děkuju.
- Děkuju. - Přestaň!
Děkuju. Jsem tak šťastný!
Děsně šťastný!
Paráda.
Doufám, že to není omyl.
Je to správně. Přijdeš o restauraci, ale jsi volná.
Ale za jakou cenu?
- Měj taky někdy radost. - Máš pravdu, ségra.
Já vím. A navíc jsem s ním ještě neskončila.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Co si dáte, pane?
Nic. Jde jen na skok.
Když mi právník řekl, že souhlasíte, tak jsem tomu nevěřil.
Takže co bude dál?
- Paní Camarová? - Sklapni a podepiš.
Antoine, máš, cos chtěl, tak toho nech.
Takže tohle je konec?
Co jsi čekal, šampaňské a konfety?
Láska ti sluší.
To je ta Marion, která mě sbalila. Škoda.
Ano, škoda. Podepiš to.
Já to nechápu.
Jak vám to fungujete?
Je ve vatě a slavný, ale tobě je to fuk.
Cítím se s ním jako ta nejkrásnější ženská na světě.
Tak to podepiš.
Výborně. Ještě tady.
Tam, co je lepítko.
Už jsme skončili?
Díky.
Vždycky tě budu milovat.
Jistě, my tebe taky. Moc. Pusu. Ozvi se. Co takhle večeře?
Měj se!
Do prdele.
No tak, to nic. Bude to dobrý.
Naplánovala jsem mu inspekci hygieny. Nebude to čekat.
Dvě skleničky, prosím.
Hajzl zasranej!
Co je to s tebou?
Co to do tebe vjelo?
Pěkně mě nasral.
- Kdo? - Léman.
Nabízí mi vedlejší roli.
Je to ponižující.
A hlavní roli dostala Léna.
„Naopak to bude silnější příběh.“
To je ale kretén.
Fakt, zasranej kretén.
To je fuk, ne? Hlavní je, že v tom filmu jsi.
Na té premiéře mi div nelíbal nohy.
„Jsi nejlepší. Miluju tě. Zasloužíš si Césara…“
Jen aby mě obsadil do komparzu? Za co mě má?
Myslím, že to přeháníš.
Máš tam roli. Měl bys mít radost.
Neměl jsem tě poslouchat.
Já tě do ničeho nenutila. Jen jsem chtěla pomoct.
Nepotřebuju tvoji pomoc, víš?
Páni. Takže už nejsem tvůj šťastný talisman?
To je fuk.
Zavolám mu, volovi, ať si to strčí někam. Ukážu mu svou pravou tvář.
Počkej.
Počkej. To je celé kvůli vedlejší roli?
Umíš být pěkný blbec.
Cože?
Co jsi říkala? Mluvíš se mnou?
Ano, mluvím. Nikdo ti to neříká, tak to řeknu já.
Chováš se jako blbec.
Ale co, zavolej mu.
Udělej mu scénu jako osmileté dítě.
Latour pak ten film natočí a tobě to bude líto.
Přemýšlel jsem.
Volal jsem Lémanovi.
Vzal jsem to.
Ty jsi šašek.
Tak teď mám udělat scénu já, protože budeš točit se svou ex, ne?
To je jedno. Je to jako točit se starým známým.
Se kterým budeš každý den celé dva měsíce.
Že to není romantická komedie?
Dobře, jedeme. Kamera!
Scéna 57/1, podruhé.
Akce!
Scéna 21/4, poprvé.
- Kamera. - Na značky.
Scéna 79/1, poprvé.
A střih. Dobře, reset.
- Scéna 16/1, jedna. - Akce.
- Rozumím. - Komparz. Akce!
Střih. Klapka nakonec.
Na začátek, prosím!
ABEL CAMARA JE LÁSKA SLEPÁ?
VRÁTÍ SE KE SVÉ BÝVALÉ, KRÁSNÉ LÉNĚ?
„Co je to za bezdomovkyni? Vypadá jako vrabec v depresi.“
Kašli na to. Je to blbost.
„Abel by měl přestat fetovat. Už ani neví, s kým spí.“
Přestaň to číst. Víme, kdo to píše.
Čtyřicetiletá panna, co žije s mámou a tráví čas trolováním.
Nestojí to za to. Není to k ničemu.
Vypni to.
Zítra mám velkou scénu. Musíme spát.
Já mám test na řidičák.
Tak tím spíš.
Nezapomněl jsi na to, že ne? Máš na starost Claudine.
No jo, máš pravdu. Neboj, to zvládnu.
Jdem spát?
Dobrou.
Vypadám jako vrabec v depresi?
Jasně že ne.
- Jak je? - Fajn, co ty?
Já točím filmy…
Přijela jsem, jak jen to šlo. Byla jsem u doktora,
tak chvíli trvalo tu schůzku přeložit.
Každopádně jsem tady. Celá tvoje. Co se děje?
Vidělas to?
- Ano. Viděla. - Normálně mě varují předem.
- Proč mi to nikdo neřekl? To nechápu. - Fakt nevím. Ale hele.
- Největší tržby roku. - „Je láska slepá?“
Nejde jen o mě. Urážejí Marion.
- Já vím. Je to nechutné. - To mě sere.
A děsí mě ta scéna s Lénou.
Aha. Jasně.
Nech toho. Dej mi to.
Je to velký stres, ale bude to dobré.
Pojď sem.
No tak. Užij si to, zlato.
Je to tvůj poslední den, víš? Mysli na to.
Kde je Claudine?
- Kdo? - Claudine.
Kurva! Zasranej den!
French Lover.
Řekněte lásce „je t’aime“.
- Máte mít vypnutý telefon. - Pardon, to je můj přítel…
Ano, to stačí. Zastavte tamhle.
- A vypněte si to. - Ano.
French Lover.
Řekněte lásce „je t'aime“.
Abele, zrovna dělám testy.
- Ano. - Nemůžu mluvit.
Musím ti něco říct. Claudine zmizela.
- Co? - Promiň.
Neuvěřitelné.
To je neuvěřitelné!
Co… Počkejte, promiňte.
Musím jít. Je to naléhavé.
Jde o mého psa.
Ne! To nemůžete!
Poprosím tě o jednu laskavost, a ani to nezvládneš?
Ano, omluvám se. Musí tu někde být. Neboj.
Ale musíš pro ni přijít, protože já natáčím.
Promiň, Ábele, už vážně musíme jít.
Promiň, musím zavěsit. Všichni na mě čekají.
Jsme u domu. Uvidíš přívěsy.
Je to přes celou Paříž! To je na hodinu.
Camille ji hledá. Nemůže být daleko.
Kvůli tobě mě vyhodili od testu a zmizel mi pes!
Promiň.
Dej mi vědět, jo? Pusu.
- To je naposled. Neruš mě, když volám. - Jistě, chápu.
- Haló? - Haló, Antoine?
Ten strom si pamatuju jako včera.
Od té chvíle už nejsem jako dřív.
Ať odpočívá v pokoji.
Cože? Ne, stop!
- OK, stop! - Co to sakra je?
Odpočívá v pokoji? Strom?
- Pravda. - Máš říct: „Vezmeš si mě?“
- Ona je to jediné, po čem toužíš. - Ano, je.
Vypadáš, jako bys psal nákupní seznam.
No tak. Na značky. Kamera!
Startovní pozice a ticho na place. Díky!
Zpochybňuje každý záběr.
Děje se něco?
Ne, jsem v pohodě. S Marion jsme se hloupě pohádali.
Kamera.
Takže nejsi nervózní z toho polibku.
Vůbec ne.
- Ticho na place. Zvuk! - Blázníš?
Jako bychom spolu nikdy nespali.
- Je to jen polibek. - Ano.
Akce!
Ten strom si pamatuju jako včera.
Od té chvíle už nejsem jako dřív.
Vezmeš si mě?
Co to… Stop!
Abele, co to má být? Polib ji!
- Ano, ale… - Na co myslíš?
To nic. Jen jsem myslel, že v tomhle úhlu kamery…
Mám tě rád, ale tohle je moje starost.
- Jasné. Udělám to. - Dík.
Udělám to. Jdu na to. Promiň, já jen…
Kdo má moji vodu?
Haló?
Tys ji našel?
Bože, díky!
Claudine!
Claudine, kde jsi byla, zlato?
Našel jsem ji schovanou pod přívěsem. Jaký blbec ztratí psa?
Promiň, nevěděla jsem, komu zavolat.
No jasně.
Claudine…
- Je jako naše dítě. - Ano.
Tak jo, dal sis pauzu a napil ses. Ať tu nejsme celý den.
Soustřeď se a jdi do toho.
Uděláme to od toho polibku.
- Chci touhu! - Ano.
- Touhu! - Bude tam.
Jasně. Díky.
- Komparz na signál. - Zrychlíme!
Všichni připravit, prosím.
Promiň. Nevím, proč to nemůžu udělat.
Asi to vyvolává hezké vzpomínky.
Doděláme tuhle scénu. Jedem.
- Jedeme! - Víš co? Prostě mě polib.
Nic nepředstírej.
- Polib mě jako dřív. - Co?
- Kamera! - Jsou všichni na místě?
Scéna 33/2, popatnácté, navazujeme.
Kamera jede.
Já chci. Ty ne?
Abele, spoléhám na tebe.
A akce!
Stop.
Ne, pokračuj. Nestříhej.
Dokonalé.
- A stop! - Dobře, stop!
Jo! Mám to, sakra!
Tohle je kino.
To je ono. Přesně to jsem chtěl.
Vidíš? A vy jste mi nevěřili. Uklidíme a dáme si pauzu.
Přestávka na večeři!
A co restaurace?
Šéfkuchař je debil. A mám na krku hygienu, ale jo…
A jak se má Julie?
To nevím. Rozešli jsme se. Už se mi neozvala.
Co ty?
Jsi… pořád šťastná?
Choval jsem se k tobě jako hajzl.
Štvalo mě, že ti nejsem dost dobrý.
Prosím, tohle ne.
Kdybys něco potřebovala,
jestli chceš třeba zpátky byt, dej mi vědět.
Můžeš se mnou počítat.
Je konec, Antoine.
Hodná.
Umět se rozejít znamená umět milovat.
Musíme plakat bez slz a mlčky křičet.
- Stop! - Dobře, střih!
Skvělé. To je ono.
Scéna 87/5, podvanácté, klapka.
Lidi, tohle byla poslední scéna.
Bravo, Abele!
Promiň, nevím, co se mnou je.
To nic. To je normální.
Bylo to silné, ale zvládli jsme to. Dobrá práce.
Našla jsem ji!
Tak co, Claudine?
Šla sis na výzvědy, abys mi trochu zavařila, co?
Jako velké dítě!
Vidíš, ona se nezlobí. Už mi odpustila.
Když myslíš.
Ne že odejdeš bez rozloučení!
- Nikdy! - Pojď sem!
- Díky. Vážně. Byl jsi úžasný. - Děkuju.
Bez tebe by to nešlo. Díky za tebe.
Uvidíme se zítra na večírku.
- Jistě! - A zatančíme si.
- Nebudeš mi stačit. - To si piš, že budu.
- Měj se! - Pa.
Ta dohlíží na scénář.
- Dává všechno do pohybu. Je vtipná. - Jo, k popukání.
O nic nejde.
Jsem ráda, že už to natáčení skončilo.
Budeme mít víc času na sebe.
No jasně.
Fajn, protože mám překvapení.
Překvapení!
PŘEKVÁPKO!
Naplánovala jsem nám mini výlet.
Výlet? Kdy? A kam?
Odjíždíme ráno na týden do Vogéz.
Do Vogéz? Zítra?
Nemáš radost?
Jo, mám.
Jen jsem to nečekal.
A zítra je závěrečný večírek.
Promiň, to mi nedošlo.
Ty to nechápeš. Nemůžeme jet. Tam nemůžu chybět.
Nemůžeš chybět na večírku?
Ne. Ale ten výlet můžeme odložit.
No, víš, vlastně nemůžeme.
Všechno se dá odložit. O co jde?
Všechno? Tak jo, fajn.
- To je jedno. Chápu. - Co je?
Chtěla jsem udělat něco hezkého a zkazila jsem to. To je fuk.
To není tvým překvapením.
Na té párty opravdu záleží.
A já chci jet.
Promiň, ale jsem hvězda filmu.
Všichni na mě čekají. Nemůžu je zklamat.
To je Léna?
Ne, Sami.
Jestli mě nevidíš rád, tak to řekni. Ušetří nám to čas.
Ne! Já tě vidím moc rád. Jsem vážně šťastný.
Jdi do háje.
- Co? - Stačí.
Ztratil jsi mi psa. Kvůli tobě mě vyhodili.
Vleču se tam a ty se objímáš s ex.
A když tě překvapím, jsi naštvaný?
Jsem unavený. Teď se to nehodí.
Nikdy se to nehodí!
Před natáčením jsi byl ve stresu, pak jsi byl pryč.
A co teď? Teď jsi unavený?
A nesmíš chybět na večírku?
Sakra. Byla jsem trpělivá, přísahám.
Je to jeho práce. To je normální.
Nevytahuj svoje problémy. Nech ho dělat, co chce.
Ale s tím je konec. Tohle je skutečný život.
Pořád samé komplikace.
Já nic nekomplikuju. To ty!
Jen potřebuju čas se vrátit na Zem.
- To je tak těžké pochopit? - Já se ti přizpůsobovala.
Tvému životu, tvým náladám. Pořád se ti přizpůsobuju.
Dřív jsem nám věřila, ale upřímně…
Vím, že to nemůže fungovat.
Jsi moc sobecký.
Jsi se mnou nešťastná?
Někdy si myslím, že by ti bylo líp s Lénou nebo… s někým jiným.
Takže jen žárlíš?
Ne, tohle nemůže fungovat, když se člověk nutí.
Mám pocit, že se stydíš a že se se mnou nudíš.
Musíš překonat svůj komplex méněcennosti.
- Vykašli se na to. - Já se tím snažím říct…
Ten, co se mi líbí… kterého mám nejradši…
Miluju tebe, Abela, ne Abela Camaro.
Jaký je rozdíl mezi Abelem a Abelem Camarou?
Já to nechápu. Je to ten samý chlap.
Rozdíl je v tom chaosu, co v sobě máš.
V té tvé touze po existenci, všechno ovládat
a zářit jasněji než kdokoli jiný.
Něco tě nutí všechno zničit v naději, že najdeš něco lepšího,
a přitom si nedokážeš užít to, co máš.
To je všechno? Už jsi řekla celý seznam?
Takže jsem nesnesitelný, sobecký a všechno zničím?
Já myslel, že jsi jiná, ale jsi stejná jako ostatní.
Soudíš mě.
To je všechno, co sis z toho vzal?
Slyšel jsem, že jsi tak dokonalá, že máš zase pravdu.
My dva jsme příliš rozdílní.
Nemůže to fungovat.
S tím souhlasím.
- Ahoj. - Ahoj.
Díky.
FRENCH LOVER DRSNÝ, ALE CITLIVÝ
Dovolali jste se Marion. Zanechte vzkaz.
Ahoj Marion, tady Abel. Ozvi se.
AUTOŠKOLA
Zase já. Prosím, zvedni to.
Marion, chtěl jsem tě vidět. Snad se máš dobře.
Ano, vím, že mě nenávidíš.
Moc mě to mrzí.
Zavolej, prosím.
Marion, chci slyšet tvůj hlas. Chci tě vidět.
Potřebuju tě.
ZAVOLEJ MI, PROSÍM CHYBÍŠ MI
Dnes ráno byly zveřejněny nominace na Césary.
Velkým překvapením je první nominace Abela Camary
za film Renauda Lémana Terapie láskou.
Film je také nominován za výpravu, střih, nejlepší režii
a samozřejmě nejlepší snímek.
Za necelé dvě hodiny nás čeká 52. předávání cen César.
A červený koberec za mnou zaplní největší osobnosti filmového plátna,
jako je Abel Camara, který je letošním překvapením,
protože se na seznamu nominací objevil poprvé.
Co myslíte, může vyhrát sošku za roli ve filmu Renauda Lémana,
renomovaného režiséra a miláčka Akademie?
Koukej na můj smoking.
Co na něj říkáš?
Ale Léna Taïs zažila zklamání…
Děsně šik, hlavně ty boty.
Dobrý večer. César za nejlepší plus jedna, ne?
Bez debat.
Máš připravenou řeč?
- Neříkej hop. - Jasně, že to vyhraješ!
Čau hoši. Vy ještě nejste hotoví?
Jsme, skoro.
A ty plánuješ jít v teplákové soupravě?
Ne, převleču se. Máme čas.
Nemáme. Viděl jsi, kolik je?
- Nezvedneš to? - Ne, to je moje máma. To počká.
Ne, to nepočká.
Neboj. Má narozeniny, ale to nic. Tohle si nemůžu nechat ujít, takže…
Tak.
Díky, že jsi tu.
- No… - Vždycky.
To je jasné.
Tak. Je to dokonalé.
Parádní!
Tohle ohrneme… Počkej.
A je to!
Výborné. Vypadáš úžasně.
Vypadáš naprosto fantasticky. Nádhera.
Děkuju. Víš, co bych rád?
Ne. Povídej. Co?
Rád bych si odteď vázal motýlka sám.
Promiň, co tím chceš říct?
- Chceš nového agenta? - Ne.
Vůbec ne.
Přestaň mi brát telefony v noci nebo o víkendu.
Nechci ti svými problémy kazit rodinné večeře.
Ber si víc dovolené.
Seznam se s někým.
Ale já se o tebe starám ráda.
To neznamená, že nemůžeš ubrat.
Ale já nevím jak.
Když uberu, tak přestanu.
A když přestanu, uvědomím si, že nemám nic jiného.
Musíš to zkusit.
- Je načase myslet na sebe. - Dobře.
Nevím, jestli to umím.
OTEVÍRACÍ VEČÍREK
Připravila jsem něco, kdybys vyhrál. Seznam lidí, komu poděkovat.
Žádný strach.
Když vyhraju, na nikoho nezapomenu.
Tak jo.
Uděláme si prudce elegantní selfie.
Jo! Pojď na to!
- Selfie! - Jo!
- Pěkný, ne? - To je krása!
Snad to vyjde. Vypadá nervózní.
- Neboj. - Tobě nepřipadá?
Abele!
- Vpravo! - Tady!
Usměj se na nás!
Hej! Abele, prosím!
Abele, milujeme tě!
Díky. Dej si, mami, je to zadarmo.
Pardon.
Tak jsme tady, kámo. Teda ty jsi tady.
Tvoje máma by byla moc pyšná.
Přípitek?
Na tebe.
Nevypadáš nadšeně.
- Je to tak vidět? - Ne, ale poznám to.
Já nevím. Teď když je to skutečné, připadá mi…
Že to ztratilo lesk.
Děláš si srandu?
Koukej na tu snobárnu a pozlacený krámy.
To je mazec!
Tamhle šla Margot Robbie.
Cestou na hajzl jsem jí podržel dveře a řekla „thank you“.
Není to super? Myslím, že mám šanci.
Nemáš náladu. Něco je špatně.
Tohle se neděje každý den. Uvědomuješ si to?
Jo, máš pravdu.
Tak si to užívej! Jo!
Za necelou hodinu může přijít nejlepší chvíle tvého života.
To máš asi pravdu.
To si piš.
Prober se, sakra. Už je to tady!
- Ano, musím se probrat. - Jo.
Nemám tu co dělat.
- Jdu pryč. - Co? Tys to nepochopil.
- Díky, brácho. - Počkej.
Kam jdeš? Abele!
Abele!
Hej!
- Dvě rýže s krevetami má… - Já!
Díky, dobrou chuť.
- Děkuju. - Další? Dobrý večer.
Zdravím! Tři burgery a lanýžové hranolky, prosím.
Jasně, chvilku si počkáte, ano?
- OK. - Deset minut.
- Mám tě ráda. - Pa!
- Uvidíme se později. - Ahoj, zlato.
Hele, to je Abel.
No jo.
Ahoj. Nazdárek, Jade.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Hele.
Co tu sakra dělá?
Dobrý večer. Omeletu, prosím.
Ahoj Abele.
Ahoj.
Promiň, teď se to nehodí.
Mám sedm objednávek a nevím, jestli mám dost zásob, takže…
Přišel bys později?
On se svléká.
Tak jo.
Pomůžu ti. Řekni mi, co mám dělat.
Ale…
Můžu nakrájet okurky?
Ne.
Dělej burgery. A vezmi si zástěru.
- Vezmu si tohle. - Prosím.
Páni! Děkuju moc. Díky za tuhle roli…
Víte, kde je Abel?
Nevíte?
No to je báječné.
Abele, kde jsi? Nemůžeš jen tak zmizet.
Musíš… mi to zvednout. Pojeď sem!
Tohle si nesmíš nechat ujít.
Děkuju.
Proč jsi přišel, Abele?
Musel jsem ti poděkovat.
Film, moje nominace… Všechno je díky tobě.
Dostal jsi, cos chtěl.
Dá se to tak říct.
Ale ztratil jsem to nejdůležitější.
Promiň, že jsem se neozvala.
Potřebovala jsem se z tebe vzpamatovat.
A povedlo se?
Zapomnělas na mě?
Není to tak lehké.
Vypadáš šťastná.
Máš svůj sen.
Mám radost.
Děkuju.
Jak se máš ty?
Už půl roku nespím.
Ale jdi!
Život bez tebe je na prd.
Chybíš mi.
Vyhrál jsi Césara?
Nevím a je mi to fuk.
Jak to?
Odešel jsem z předávání za tebou.
- Cože? To probíhá zrovna teď? - Ano.
Ne. Jsi blázen.
Ne, počkej. To není možné. To nemůžeš, Abele.
Co děláš?
Nenechám tě, abys to kvůli mně propásl. Jdeme si pro tu tvoji cenu. Pojď.
Nominovaní jsou
Stéphane Bourgoin za Arogantního,
Antoine Delaunay za Proces Berigot…
Já to nechápu.
Nikde není.
Má vypnutý telefon.
- Je rychlé. - Moc rychlé?
Jo, celkem dost. Možná zpomal.
Takhle to stihneme.
A Césara za nejlepší režii získává…
Renaud Léman za Terapii láskou.
Zase Renaud.
Klídek!
- Málem to schytali! - Chceš to stihnout?
Gratuluju!
Renaud Léman nezůstal u jednoho Césara.
To je konec.
- Řekni mi pravdu. Kde je? - Já nevím.
- Nech toho! - Možná jel za Marion.
- To byla červená. - Jo?
Chápu, proč ti sebrali řidičák!
Hej! Tys je trefila!
Jsem tak dojatý, že ani nevím, komu poděkovat.
Tak to vezmu takhle.
Díky všem. Ať žije kinematografie, sbohem.
V kategorii nejlepší herec jsou nominováni…
- Sakra, to už je teď? - Jo.
Josselin Panchout za Sophiinu sázku, Yannick Ba…
Tak běž.
Ty nepůjdeš?
Nemám vhodnou róbu.
Běž.
Ne, počkej.
Běž. Budu se dívat.
- Jsem s tebou. - Dobře.
Madam, tady nemůžete stát. Jeďte jinam.
Aha, pardon.
A Césara za nejlepšího herce získává…
Chvíle napětí.
Abel Camara za Terapii láskou.
Je to první César pro Abela Camaru po jeho první nominaci.
- Je tady! - To snad ne!
Jde o jeho první spolupráci s Renaudem Lémanem
v roli lékaře pronásledovaného první láskou.
- Gratuluju. - Děkuju.
Páni. To je šílený.
Děkuju vám všem,
co jste tomuhle velkému klukovi říkali, že život nekončí ve čtyřiceti.
Teprve začíná.
Camille, Sami,
díky, že se na vás vždycky můžu spolehnout.
Mám vás moc rád!
Tohle je pro vás.
Děkuju moc.
Ať v životě děláte cokoli, musíte mít odvahu.
Musíte do toho jít. I když to poděláte. To je jedno.
I když vás ostatní soudí nebo vám berou vítr z plachet.
Dnes se to potvrzuje.
Často jsem si pletl své vlastní touhy s přáními druhých.
Pak jsem někoho potkal.
Někoho, kdo mi otevřel oči.
Díky komu jsem pochopil, že úspěch není soška na poličce.
Možná se jí nelíbí, že o ní teď mluvím, ale nemůžu si pomoct.
Díky, Marion.
Zase jsi měla pravdu.
Už musím jít. Někdo na mě čeká. Děkuju.
- Paráda. - Díky.
Hezky, hochu!
Běž!
Ty jsi cvok! To nemůžeš. Všichni na tebe čekají.
To je mi jedno.
Tak mi dej pusu.
Víš, nejsme tu sami.
To je mi jedno.
Překlad titulků: Anna Perglerová