LIVRAREA SECRETĂ
Îmi amintesc de ultima iarnă dinaintea războiului.
A fost ultima dată când i-am văzut pe părinții mei râzând
și vorbind fără nicio grijă.
Împreună cu o familie germană cu care eram prieteni,
mergeam cu toții la schi pe un deal cunoscut în regiune ca Dealul Pălăriei.
Fratele meu Jíra și cel mai bun prieten al lui, Jochen,
abiau de nerăbdare să stea unul lângă altul la școală.
Dar apoi totul s-a schimbat.
Jíra și Jochen nu mai puteau fi prieteni
sau să meargă la schi împreună.
Toți germanii, inclusiv Jochen și familia lui, trăiau acum în Reich,
în timp ce noi am rămas de cealaltă parte a frontierei, în Protectorat.
Frontul a ajuns la noi la începutul lui februarie 1945,
dar naziștii nu recunoșteau înfrângerea.
1945 PROTECTORATUL BOEMIEI ȘI MORAVIEI
Aici.
Dezertori germani.
Îi adună.
Tata a spus asta.
Ce se va întâmpla cu ei?
Vor fi împușcați.
ȘCOALĂ PUBLICĂ
Părinții noștri nu-l lăsau pe Jíra să-și vadă prietenul german, Jochen.
Dar Jíra tot trecea granița.
Să-l aduc?
Nu. Lasă-l să facă ce vrea.
Frățiorule.
N-o să uit niciodată acea zi fatidică când viețile noastre s-au schimbat.
- Hai, mișcă! - Dă-i bice!
Uite, un iepure!
Nu aici, iepuraș!
- La naiba, ești orb? - Fir-ai!
Mâinile sus!
Ești nebun?
Trăgeau într-un iepure la graniță.
Aproape că m-au nimerit.
Bine că nu stai lângă mine la școală, Putoiule.
Uite-i pe băieții noștri!
Nebuni, nu?
Dă-i bice!
Jíra! Ce faci?
Am fost înrolat.
Norocosule.
Cu piciorul ăla al tău,
se vor uita la tine și te vor trimite înapoi.
Acum înrolează și infirmii.
Dacă nu mă duc, mă vor împușca pentru dezertare.
Nu-ți face griji pentru Jochen. Vom avea grijă de el.
Îl trimit pe Jochen la Helga.
Nu v-a părăsit ea pe amândoi pentru un om din SS?
Totuși, e mama lui.
Fie ce-o fi.
Noi vom fi aici. Întotdeauna.
Ești teafăr?
Da, cred că da.
Mi-a zburat schiul.
Îl văd. E acolo jos.
La naiba!
Liniște!
Cine sunt ăia?
Gebirgsjäger!
Caută partizani și dezertori.
Au prins deja câțiva. I-au adus astăzi în fața școlii.
Au schiuri grozave.
Trebuie să-ți găsim schiul. Hai să mergem în tandem.
Uite!
Poate un animal rănit.
Grăbește-te! Fugi!
Cine crezi că e?
Cine a fost, nu?
E mort.
Dacă nu e?
Jochen!
Ești german?
Sunt...
Ceh.
Tu ești german?
Nu.
E clar nazist, și acum o să ne împuște pe amândoi.
Trebuia să stăm deoparte.
Cam întunecat pentru un neamț, nu crezi?
Ești american?
Probabil e din Africa. Sunt oameni ca el acolo.
Englez? Protectorat ceh, sunt francez.
Francez.
Ce face un francez aici?
Nu știu.
Nu ajungem nicăieri.
Tu aștepți aici cu el.
Unde te duci?
Mă duc după tata.
Ce s-a întâmplat? Jochen!
Are nevoie de doctor.
De ce, tată?
Ești prost, ce-l vezi pe Jíra?
Ce ți-am spus? El e ceh! Tu ești german!
Domnule Erlebach, nu e vina lui Jochen...
Tată!
Oprește-te!
Băieții schiau pe Dealul Pălăriei și el s-a izbit de un copac.
- Hai, mișcă. - Dă-i drumul.
Îmi pare rău, Jíra. N-a fost altă cale.
Puteai să spui ceva înainte să mă lovești.
Ai fi evitat.
Dacă aș fi știut de ce, nu m-aș fi mișcat.
Jíra! Ce ți s-a întâmplat?
Jíra o să fie bine.
- Bună seara, domnule Soukup. - Nu prea arată bine.
Tată, nu e ce pare.
O să vorbim despre asta mai târziu.
Jíra, pentru numele lui Dumnezeu! Cine a făcut asta?
El a făcut-o...
Karl?
Băieții l-au găsit în pădure.
Cine e?
E țigan?
Nu.
Pilot.
German?
Francez.
Jochen, dezleaga calul.
Vino înăuntru, Jíra.
Te duc eu.
Vašík, acasă. Acum.
Plecați de aici!
Du-l în camera Ankei.
Vino cu mine.
- E al lui. Ascunde-l. - În regulă.
Anka?
Du-te după doctorul Holubec.
Ce să-i spun?
Ce-ar fi să-i spui că avem un pilot francez aici?
Boženka... Hai, mișcă!
Vašík, ne încurci!
Unde mergi așa de una singură?
Urcă. Te duc eu.
Nu, mulțumesc.
Urcă.
Nu-ți fie frică de mine.
Unde mergem?
La doctorul Holubec.
Locuiește lângă biserică.
E cineva bolnav acasă?
Fratele meu.
A fost la schi. S-a izbit de un copac. Și-a rupt nasul.
Mulțumesc.
- Mulțumesc mult. - Nicio problemă.
Nazistul! Vine aici! Și vine după mine!
Stai jos.
Bună ziua.
Bună.
Mă numesc Gollwitz. Comand Gebirgsjäger aici.
Ce faci aici?
Locuiești într-un sat din Reich.
L-am adus pe Jíra acasă.
Domnule Gollwitz, luați niște supă.
Ascultați, băieți. Înțeleg.
Când eram de vârsta voastră, făceam și eu multe năzbâtii.
Uitați-vă.
Asta e familia mea.
Locuiam în Varnsdorf înainte de război.
Ăștia sunt...
Kurt și Leni.
Copii drăguți.
Încetați să vă întâlniți în Reich.
Gata discuția.
Și asta ce înseamnă?
Că e interzis.
Și dacă e interzis, nu o facem.
- Ce nu facem? - Nu o facem.
Boženka, folosește asta dacă nu suportă durerea,
dar cred că zăpada va fi de ajuns.
Ține-l cu gheață, și va fi bine.
Te duc acasă, doctore.
Mulțumesc.
Doctore, ai putea să mă consulți și pe mine?
Simt des durere... aici.
Te pot duce acasă mai târziu, doctore.
Mulțumesc. Bine.
Îl cunoști pe poștașul Tománek?
Stau la el, în caz că vrei să mă vezi vreodată.
- Hai să-l întindem. - Bine.
Ține-i piciorul aici.
Încă puțin.
Mai mult.
Va trebui să-i ții brațul nemișcat.
Piciorul ăla...
e foarte rău.
Cum îl cheamă?
Pierre.
Trebuie să ajungă la spital cât mai curând posibil.
Nu poate rămâne aici și să vii tu să-l tratezi?
Ce?
Nici vorbă, Anicka. Are nevoie de operație.
Îl cunosc pe bătrânul Vican de la spitalul din Lejkovec.
E cu rezistența.
Dar cum îl ducem acolo?
Poți să-l duci tu, doctore?
Nu.
Patrula m-a oprit de două ori ieri.
Nu îndrăznesc. Îmi pare rău.
Putem merge noi.
- Nu e bine, Boženka. - E în pericol de septicemie.
Are nevoie de spital imediat, altfel e terminat.
Pierre e pilot. Dacă îl găsesc, îl împușcă pe loc.
Mă bucur să te văd, Karl.
Data viitoare, te rog să nu-mi omori băiatul.
Hai, tinere.
- Voi încerca să găsesc parașuta mâine. - Karl.
Mulțumesc.
Să sperăm că supraviețuiește.
Să sperăm că supraviețuim cu toții.
N-o să reziste mult.
Așa că îl vom îngropa și pe el aici.
- Boženka! - Ce?
Pur și simplu nu înțeleg.
Ce-am făcut noi ca să ne trezim cu un pilot francez?
Și pe jumătate mort.
Și mai arată și ca un țigan!
Nici măcar nu putem pretinde că e de-al nostru.
- Îl duc eu dimineață. - Știi cât de departe e Lejkovec?
- Știu. - Cel puțin 20 de mile.
Nu e chiar așa departe.
E iarnă.
Acum e aproape de două ori mai departe.
N-aș zice asta, Boženka.
Deci vei fi doar tu și un pilot rănit?
Sunt patrule peste tot.
Un german l-a salvat, și tu vrei să-l las să moară?
Dacă moare, moare.
Nu e vina noastră.
Václav, vrei să fii prins cu el?
Vor împușca pe toată lumea din sat.
Aruncă-l.
Am teme de făcut.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Și, Anka, lasă-l pe Pierre în pace.
De ce n-ar lăsa-l în pace?
Nu știu. Doar nu vreau să-l privească cu ochi buni.
Ce?
N-ai înțelege.
Dă-i bice. Atenție.
Ce mai faci?
Sunt în drum spre fabrică.
Atunci, hai să mergem.
Sper că nu trebuie să spun asta de două ori. Niciun cuvânt nimănui.
Mamă! Parcă nu mă cunoști!
N-ar fi trebuit să spui asta.
Deci ce nu trebuie să spun?
Prostule! Știm cu toții că oricum o să spui.
Tu ești prost. Și nasul tău mare e și mai prost.
Vašík, nu e așa greu.
Doar nu spune nimănui nimic.
Hai, du-te.
Am găsit asta în pădure, sub Dealul Pălăriei.
Asta implică...
așteptăm ajutorul tuturor.
Cunoșteam un tip...
A fost rănit în pădure,
dar era singur.
Ce idiot.
Era iarnă, ca acum, și a murit înghețat noaptea.
O s-o facem așa.
Oricine e găsit ascunzând sau ajutând inamicul în orice fel
va fi împușcat pe loc.
Împreună cu familia și toți prietenii lui.
- Bună, domnișoară. - Bună.
- Bună, copii. - Bună.
Ce ți s-a întâmplat?
A făcut pe deșteptul. Nu-i așa, frățiorule?
Chiar ai făcut asta?
Nu, a fost...
Cine?
Nu-i treaba ta, spion mic ce ești!
Dar știu ceva. Ceva ce chiar vrei să afli.
Nu ne pasă, unsurosule.
L-am auzit pe tata vorbind cu Gollwitz. Naziștii caută un pilot.
Eda, ce altceva ai mai auzit?
Ei, Eda?
Putem fi prieteni?
Dar deja suntem prieteni, Eda. Spune-ne doar. Ce au mai zis?
- Mai mulți oameni vor sta la noi. - Ce oameni?
Soldați. Vor căuta prin căsuțe după pilot.
Când vin?
În două, trei zile.
Mama deja încearcă să ghicească ce va găti.
Ce se întâmplă acolo în spate? Ar trebui să fiți la locurile voastre! Eda!
E timpul pentru niște revizuiri de gramatică.
Nu!
Haideți! Vom vorbi despre păsările de pradă mai târziu,
așa cum am promis.
Eda, ești la rând.
Bunica Surdă după școală.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Bună ziua.
Jíra, ai întârziat.
Vašík, du-te să o ajuți pe doamna Pecínková.
- Trebuie să ne putem baza pe toată lumea. - Știu.
Barka și Jarka sunt în Hejskovice.
Sunt de încredere, și unchiul lor e veterinar.
Honza Petrík și Franta sunt în Mlcov.
Am slujit la liturghie împreună.
Există un grup de rezistență în Lejkovec.
- Grup de rezistență, Jíra. - Asta am spus.
Trebuie să ținem minte tot ce spunem. Dacă cineva ar afla vreodată ceva...
Suntem morți.
O să ard asta. Și harta.
Aș vrea să-l cunosc pe Pierre înainte să începem.
Tom, trebuie să fim complet invizibili.
Deci trebuie să salvez pe cineva pe care nu l-am întâlnit niciodată?
Chiar crezi că e timp
să-l arătăm pe Pierre tuturor acelor copii
care ne vor ajuta,
ca să le poată spune că ei îl vor salva?
Dacă chiar crezi că e important, bine.
Ai uitat de copiii mici.
Avem nevoie de câțiva copii mici în fiecare grup,
ca să fim mai puțin vizibili.
Avem nevoie de mult fân, apă, mâncare, medicamente și pături.
Ce facem dacă are nevoie la toaletă?
Ziare vechi și o sticlă de lapte.
Tată?
Îl ducem pe Pierre mâine.
Cine?
Jíra, Vašík și cu mine.
Altfel Pierre va muri sub grămada noastră de gunoi!
Dacă ai fi Jíra, acum ai primi o palmă.
Am vorbit deja cu Vera și Tomáš Kubík pentru ajutor.
Au promis că vor vorbi cu copiii din Studenec și Hejskovice.
Încetează, Anka.
Îl vor trimite pe Pierre mai departe.
Din sat în sat, până la Lejkovec.
Ce va mânca? Unde va dormi?
Cine îi va trata rănile?
Dr. Mejstrík e în Borejov.
E la fel de de încredere ca doctorul nostru de aici.
Tu ai spus că sunt oameni buni peste tot.
Da.
Dar nu e ușor să-i găsești.
Există un grup de rezistență în Lejkovec. Nu sunt ei buni?
- Îl vom duce acolo. - Nici vorbă.
Nimeni nu-l duce nicăieri.
Dar, Boženka, tu ai spus-o. Nu poate rămâne aici.
Atunci roagă-te să nu supraviețuiască.
Vor căuta prin căsuțe.
Când?
Mai mulți naziști vor sta la familia Tománek.
De unde știi?
Eda a spus.
Ei bine, trebuie să facem ceva.
Bine. Îl vom lua. Dar nu copiii noștri!
Mamă, dar știi că copiii nu vor fi la fel de vizibili ca adulții.
Anka, am spus nu. Niciun cuvânt în plus.
Mă duc la Holubec dimineață.
E doctor. Să se ocupe el de pilot.
Mâine dimineață, plec pe front.
Uite niște mâncare, măcar pentru o vreme.
Duceți-vă la culcare. Ia-l și pe Jochen.
Mă duc să-l văd pe Pierre.
Și eu. Jochen, hai.
Lăsați-l în pace!
Vreau doar să văd dacă mai respiră.
Respiră, Vašík. Spune-ți rugăciunile.
Și la culcare.
Uite, aici e Smrcí.
Aici e Studenec.
Hejskovice, Mlcov,
Borejov și Lejkovec.
Când vor fi Munții Uriași din nou ai noștri?
Nu-ți face griji. Îi vom avea înapoi. Când se va termina războiul.
Când se va termina războiul?
Veniți direct acasă după școală.
Înțeles? Și tu, Jochen.
Mulțumesc, dragă. Hai, du-te.
- Brok? - Lasă-l să plece! Ne va da de gol!
Brok!
Aici erai.
Poftim.
Ce făceai acolo?
Dă-i bice!
- Mâine e ziua mea. - Minunat, Béda.
Nu uita să le spui să vorbească cu veterinarul. E unchiul lor.
Și întoarce-te imediat. Vom avea nevoie de ajutorul tău. Înțeles?
Da, înțeles. Doar că m-am gândit, fiindcă mâine e ziua mea...
Repetă după mine, Béda.
Casa numărul 4.
Barka și Jarka. Și veterinarul.
Casa numărul 4. Barka și Jarka.
Casa numărul 4. Patru. Barka și Jarka.
Veterinarul. Numărul 4. Mâine e ziua mea.
Căutați casa, grajdul, șura...
Domnule Tománek! Ce faceți aici?
Căutăm un pilot.
Un pilot?
Nu credeți că am fi observat dacă un avion ar fi aterizat aici?
Ce părere aveți, domnule Tománek?
Asta e.
Vreți să gustați?
N-am găsit nimic, domnule.
Mulțumesc.
Unde sunt copiii?
La școală. Unde altundeva ar fi?
Mai pot lua unul?
Dă-i bice!
Oprește-te!
Karli.
Fân.
E ca acasă.
Hai, mișcă!
- Hai, mișcă! - Du-te!
Ce face el aici?
Vrei să spui Jochen? E prietenul nostru, îți amintești?
Nu mai e prietenul nostru!
L-am găsit pe Pierre împreună!
Și ce?
Pierre e al nostru!
Calmează-te, Tomáš!
Casa numărul 4.
Barka și Jarka.
Veterinarul. Numărul 4. Mâine e ziua mea.
Cauți pe cineva?
Bună. Am venit să le văd pe Barka și Jarka.
Ele stau la numărul 4.
Aici e numărul 6.
Am greșit. Ca de obicei.
Nu-ți fă griji. Vino să te încălzești. Îți e foarte frig.
Îți fac un ceai. Poți să le vezi pe fete după aceea.
Doar puțin, atunci. Pentru că e ziua mea.
Ei, uite-așa.
Nu știu dacă pot, Anka.
E așa de brunet. Și așa de frumos.
Da, păi, e țigan.
Verka, va trebui să te descurci.
N-ai de ales.
Trebuie doar să-l duci la veterinar în Hejskovice.
Ai spus că o să-l arzi.
M-am răzgândit. O să ai nevoie de ea.
Dacă se întâmplă ce e mai rău, poți oricând să o mănânci.
Mulțumesc.
Tu stai aici, Toník.
Dacă Pierre are nevoie să facă pipi, dă-i sticla de lapte.
Toník, ești un indian pe drum de război.
Și acum e tura ta de pază, înțeles?
E surd sau ce?
Nu e surd. Am vorbit ieri. Nu-i așa, Toník?
Nu-mi place asta.
- Ești prost? - Nu.
Așteaptă până se întorc Tomáš și Vera de la școală.
Cafea.
- Milouš! - Da, domnule Tománek? Vino să iei și tu.
Mulțumesc, doamnă Tománková.
Pot să iau?
De unde ai asta?
Am găsit-o în zăpadă în fața cârciumii.
Fată drăguță, nu?
Da, drăguță.
- Ce faci? - Pierre e al nostru!
Unde ești?
Înăuntru, acum! Ar trebui să fii la ore.
Hai, intră. Grăbește-te!
Și vreau să văd o notă de la părinții tăi pentru ieri.
Béda! În sfârșit! Arată-ne drumul spre veterinar.
Ce s-a întâmplat?
Lupi.
Ce e, fetelor? Ce vreți?
Unchiule, trebuie să ascunzi ceva pentru noi.
- Din nou? - Doar pentru o noapte.
Salvați iar pisicuțe?
Nu pisicuțe.
E grav rănit.
Cine, la naiba? Un câine?
- Dacă nu ne ajuți... - Va muri.
Vašík! Mai trăiești?
Vašík!
Anka, n-o să întreb unde e Jíra sau unde ai fost ieri,
dar vreau să văd părinții tăi.
Spune-le, bine?
Bună. Suntem Barka și Jarka.
- Eu sunt Jarka. - Și eu sunt Barka.
Eu sunt Jochen.
Eu sunt Jíra. Haide, trebuie să mergem.
Trezește-te, Béda.
Dă-i bice!
Vei dormi bine aici, prietene.
Ăsta e el?
Vilda! Du-te la familia Petrík din Mlcov. Poți face asta?
Sigur. Honza te așteaptă. Asigură-te că nu te urmează nimeni, bine?
Fetelor, porniți și voi.
- Încă puțin! - Mișcați-vă, am zis!
Vine acum.
Asta e tot ce pot face pentru tine.
Noapte bună.
Mulțumesc. Foarte mult.
Mulțumesc mult.
- Noapte bună, băieți. - Noapte bună.
Uite cum se uită la mine.
Probabil n-a mai văzut un prost ca tine.
Noapte bună.
Noapte. Noapte bună, băieți.
Noapte bună.
Anka, ai idee ce li s-ar putea întâmpla acelor băieți?
Dar nu e vina mea!
Unde sunt?
Chiar nu știu.
S-au despărțit.
Václav, trebuie să-i găsești.
Îmi spui stațiile?
Naziști împușcând naziști. Sunt panicați.
Am primit un mesaj că rușii ar putea ajunge în Lejkovec în trei zile.
Niciun cuvânt nimănui.
Nu sunt prost.
Bună seara! Trebuie să vorbesc cu Honza.
Stai jos. Îți e foarte frig.
Îți aduc o ceașcă de ceai. Intră.
Ce mai faci, Vilda?
Ăsta e unchiul Vican. Nu trebuie să-ți fie frică de el.
Ce mai e cu năzbâtia asta?
Doar un mesaj pentru mine.
Trebuie să fie important, Vilda, dacă trimit un mesager noaptea.
Și noi trimiteam astfel de mesaje când eram băieți.
O livrare secretă. Transmisă...
Mai departe și mai departe...
Din sat în sat.
Tată, vom avea nevoie de ajutorul tău.
Și al tău, unchiule.
Jochen! Pierre a dispărut!
Poate doar a ieșit afară să facă pipi.
- Pierre! - Taci!
Pierre!
Cum să-l găsim în întunericul ăsta?
- Pierre! - Taci, am zis!
La naiba! Ăsta a fost nasul meu însângerat!
Ți-am spus că a ieșit doar să facă pipi.
De unde ai fotografia?
Din zăpadă.
Întotdeauna culege chestii. E un idiot.
Cine ți-a dat-o?
Nimeni nu i-a dat-o. A cules-o de undeva.
Îți spun, e un idiot.
Și asta ce implică?
Că e pilotul.
Ce mai vor cehii ăștia?
Nu trebuia să lupți.
Habar n-am ce mai vor.
Doar faceți probleme!
Pot să plec, domnule Tománek?
Veniți la prânz cu noi, Herr Leutnant?
Veniți?
Mulțumesc.
- Tată, o să-ți amintești de ele? - De ce anume?
De opriri.
Nu-ți face griji, dragă.
Ultima e la Mejstrík. În Borejov.
Corect.
Naziștii au amenajat un spital la Mejstrík în Borejov.
Acum se aud și aici împușcături.
Săracul om. Are copii mici.
Ce s-a întâmplat cu fața ta?
Am fost lovit de o oaie.
Nu putem merge, băieți.
- Mama și tata nu ne lasă. - Ne pare rău.
Ce ți s-a întâmplat, micuțule?
Sfeclă roșie.
- De la mama, pentru Pierre. - E bună pentru sânge.
Domnul Gollwitz e și el profesor.
A predat în Varnsdorf înainte de război.
Educație fizică și muzică.
Vrea doar să vorbească. Apoi vom continua cu lecțiile.
PROTECTORAT
Sunt oameni buni aici.
Dar sunt și oameni răi aici.
Oamenii noștri sunt aici.
Oamenii noștri sunt prietenii mei. Deci...
Voi aveți prieteni,
dar și eu am.
Eu n-am niciun prieten.
Ce implică asta ?
Și asta ce implică, copii?
Că e serios.
E de-ajuns, Eda.
Că prietenii vorbesc între ei.
Despre orice.
Dacă vreți să-mi spuneți ceva în privat,
mă găsiți la poștă.
Aici, cu Eda.
Cu familia lui.
Și acum,
hai să cântăm.
Verde, verde, verde Toate hainele mele sunt verzi
Verde, verde, verde Tot ce am e verde
O, de ce iubesc atât Tot ce e verde?
Pentru că dragul meu Poartă verde de vânător
Acum, împreună.
Verde, verde, verde Toate hainele mele sunt verzi
Verde, verde, verde Tot ce am e verde
O, de ce iubesc atât Tot ce e verde?
Pentru că dragul meu Poartă verde de vânător
Bună.
Îmi caut fiul.
Jíra. Și pe prietenul lui, Jochen.
Au fost aici?
Fetelor?
E măcar drumul corect?
- Nu știu. - Uită-te la soare.
Îl văd. Și ce?
Poți spune ora după soare.
De ce trebuie să știm ora?
- Trebuie să știm unde mergem. - Tăcere!
Honza!
Duceți-vă acasă, băieți. Să fiți înapoi până la căderea nopții.
Nici vorbă!
Vilda și Kuba se întorc. Dar eu și Jochen venim cu tine.
Pierre e al nostru!
- Nu asta era planul. - Ei bine, planul s-a schimbat.
Eu sunt Jochen.
Încântat de cunoștință.
Odihniți-vă, băieți.
Am aranjat totul cu doctorul Mejstrík.
Jožka Vican vă va aștepta mâine în Borejov.
Honza, arată-le camera lor.
Avem nevoie de mâncare și haine!
Honza!
Ia niște haine.
Acesta e fiul meu și prietenii lui.
Cine e ăsta?
Fratele meu. S-a rănit în pădure.
Erau de aceeași vârstă cu noi.
Dragă mamă,
Trebuie să avertizez pe toată lumea.
Te rog, nu-ți face griji pentru mine. Anka.
DOAMNELOR
Grăbește-te, Milouš!
- Ai totul? - Da.
Încet, Milouš. Uite, ăsta e pentru mine.
- Hopa. - Știi de ce s-a întâmplat?
Știu!
- Încă o dată, Milouš, și... - Știu, domnule Tománek.
Încet! Te avertizez!
Anka? Pleci? Urcă, repede!
Armele pregătite!
Moarte trădătorilor Reichului German!
Foc!
Salut, băieți.
Trebuie să vă fie frig.
Duceți-vă să vă încălziți în biserică.
Haideți.
Jožka vă așteaptă.
Părinte?
Avem mâncare și coniac aici.
Niciun cuvânt nimănui.
Sau sunteți morți.
Haideți, băieți. Să-l punem în spatele altarului.
- Unde sunt? - Nu știu.
Calul e afară. Sunt pe aici pe undeva.
Băieți?
Jíra!
Tată!
Amândoi meritați...
- Un pumn în față? - Da.
Veniți.
Acesta e Pierre.
- Bună. - Bună.
Sunt doctor.
Să-l scoatem de după altar.
Băieți, puneți pături pe jos.
Ce faceți?
Aia e doamna Majerová. Înmormântarea ei e mâine.
Ce doamnă drăguță.
Am furat mere de la ea, și nu ne-a pârât niciodată.
Am curățat rana. Vei fi bine.
Voi dispărea în noapte.
Pierre, rezistă.
Mâine vei fi cu rezistența.
Bătrânul Vican îi conduce. E un om bun.
Ce a spus, doctore? Ceva important?
A spus că sunteți o bandă ilegală perfect coordonată.
La revedere.
Jožka.
Îmi iau calul. Îl vei aduce înapoi mâine dimineață devreme.
Honza! Franta! Să mergem.
Ar trebui să plec.
Unde, fată?
- Rămâi aici peste noapte... - Naziștii sunt la Mejstrík!
Unde e Pierre?
Cine e asta?
Anka. Din Smrcí.
Nu l-am putut pune în sicriu. Doamna Majerová era înăuntru.
- Așa că l-am pus în spatele altarului. - E în viață?
Da, e în viață.
Mejstrík l-a tratat.
Așteaptă. Nu poți pleca acum.
Toată lumea e suspectă noaptea.
I-ai spus mamei tale că vom fi în biserică?
Nu!
Da... Cam așa.
Doamnă Milotová, chiar n-ar trebui să fii aici.
Am adus supă. E încă caldă. Poftim.
Și astea vă vor ține de cald.
Mamă, el nu înțelege.
E francez.
Te iert, Evie.
Vezi? E doamna Malá.
- Nu e bine. Amândoi trebuie să plecați! - Peste cadavrul meu.
Dă-ne un moment.
Ne vom lua la revedere, și apoi vom merge toți acasă împreună.
Jožka?
Ce se întâmplă acum? Ai nevoie de mine și de băieți să ajutăm?
Sau să ne întoarcem acasă dimineață?
Tată! Eu și Jochen l-am găsit pe Pierre.
Și îl vom salva.
Ați făcut deja destul.
Ei bine?
Ați făcut o treabă grozavă, băieți.
Acum eu și Lojza preluăm.
Tata ne va aștepta la spitalul din Lejkovec.
Ei se vor ocupa de Pierre.
Haide, doamnă Malá.
Mulțumesc.
Pierre!
Și tu cine ești?
Sora lui Jíra, Anka.
Dar tu?
Jožka.
Aștepți pe cineva?
Pe Lojza, dar... cred că mama lui nu l-a lăsat.
Trebuie să mergem.
Dă-i bice!
Deschide sicriul. Acum.
Nu poți face asta! Suntem într-o biserică!
Ba pot, micuțule.
Hans.
Deschide sicriul.
Căutați în locul ăsta!
Jožka!
O, nu!
Nu!
Mă duc să arunc o privire.
Jožka!
Ai grijă.
Dragă.
- Tată! - Vašík!
Unde e Anka?
Nu e aici?
Am înțeles.
Voi așteptați aici în timp ce eu îl duc pe Pierre la spital.
Tata se va ocupa de el.
Apoi mă voi întoarce, și vă voi duce acasă.
Nu vorbești serios. Chiar?
Bine. Mergeți acasă singuri. Nu mă deranjează.
Nu. Îl vom duce pe Pierre la spital împreună.
- Doar că... - Ce?
Nimic, cred.
Atunci să nu vorbim despre asta.
Pierre!
Aici sunt hainele civile pe care le-ai vrut.
Cămașa soțului meu. Cea mai mare pe care am găsit-o.
Domnule... Îmi pare rău, ar trebui să...
Ce ar mai trebui?
Să iau niște bani? La asta te gândești?
Pentru că am sugerat înmormântarea?
Ești un turnător, Tománek.
Și unul prost pe deasupra.
Oamenii au auzit ceva în câr彼此
Doar am transmis mesajul. Nu e vina mea, domnule!
Ce implică asta, Tománek?
Eda! Cheamă-l pe tatăl tău!
Am nevoie de el să mă ajute să duc lucrurile în pivniță!
Tată?
Atacurile aeriene distruseseră deja mare parte din Lejkovec.
Și nu se opreau.
Familii cu copii treceau pe lângă noi.
La fel și soldații naziști care fugeau de pe front deghizați.
Noi mergeam în direcția opusă,
sperând că nimeni nu va observa în haos.
Ce avem aici?
Pilotul francez.
Copii deștepți.
Mergeți.
Pierre și soția lui ne-au vizitat după război.
Au întâlnit pe toți cei care au ajutat la livrarea secretă
și le-au mulțumit tuturor copiilor.
Ați ajuns.
Trebuie să fii Anicka.
Toți, în afară de Jochen.
Jochen și tatăl său au fost relocați în Germania.
Jíra și Jochen nu s-au mai văzut niciodată.
Aduceți-l.
Și eu?
Sunt cu Jožka. Am emigrat în Franța.
Comuniștii l-au închis mai târziu pe tatăl lui Jožka.
În închisoare, el a împărtășit povestea noastră
cu un alt prizonier politic pe nume Stránský.
El a scris-o într-o nuvelă: Livrarea Secretă.
LIVRAREA SECRETĂ