Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[Відлуння грому Каркання ворон]
[Жіночий крик]
[Драматична музика]
[Схлипує]
[Задихається]
Андрій!
[Відсапується]
Андрій…
Оззі! Ти… ти, морда мала!
Де твій господар? Ммм? Де твій господар?
[Пес гарчить, гавкає, Олена сміється]
[Романтична музика]
[Звуки кухні]
Хахаха!
Олено! Моя чарівна сонна німфо.
Давай.
Давай, давай.
♪ Світ давно не змінюється, правда твоя
♪ І навіть, як зупиниться моє серцебиття
♪ Нічого не зміниться, нічого не мине
♪ У тебе є два серця - віддай мені одне!
♪ Віддай мені одне!.. Віддай мені одне!
[Шипіння на плиті]
Ай, кава, ууу…
Блін.
Чорт, я ж запізнююся в магазин, мені треба сьогодні раніше,
постачальник приїде - буду в нього вибивати знижки.
- Ще треба в душ… - [скавчання собаки]
- А ти з Оззі цей… - Цей…
Біжи вже, хитрун.
- Ну саме таким я тобі і подобаюсь. - Дуже…
Так, Оззі, так.
[Шурхотить у тарілці корм]
- Хто це подзвонив? - Привіт.
Хтось згадав стару тітку? Мабуть, щось в лісі здохло?
- Явдохо. - Олено.
Я розумію, що весілля, приготування і все таке…
Явдохо, не починай. Дещо сталося.
Що? Втік, козел?
А я казала, я попереджала - не можна так швидко.
Ні, Андрій - ідеальний, все добре, просто…
я сон бачила.
Смерть приходила.
- До нашого будинку. - Ти впевнена?
Печаті б не дозволили.
Я знаю, але я чула, що таке буває. Це як…
відлуння сили.
Вона назвала його ім'я.
Це тобі знак.
- І що мені з цим знаком робити? - Відправ його кудись.
Не мені тебе вчити. Сама знаєш.
Смерть просто так не сниться.
І куди його відправити? Добре, я ще передзвоню.
[Скавчить собака]
[Зітхає] Ну що Оззі, цей?
[Грюкіт дверей]
З якого приводу п'ємо?
Святкую ще один день з найкращим чоловіком на землі. А що?…
[Хмикає] Я ж казала.
[Дзвін келихів]
Голодний? Я тут дещо приготувала.
Знаєш, я дожав цього постачальника.
- Ммм? - Ага.
То переможець заслуговує на десерт?
Ти ж хочеш солоденького? А потім поїдемо кудись.
- Далеко-далеко. - Ууу.
- Може, у відпустку? - Хм…
♪ Якщо твій цілунок отрута, я вип'ю його без жалю
♪ І буде провина спокута, Усе, що просив-віддаю
♪ Сховаю на глибині серця Таємну історію
♪ Воно із тобою лиш б‘ється Живою водою
♪ Ось тут, в гарних шатах, розкута Проллю на підлогу спокусу свою
♪ Втрачаючи волю і сутність, Одкрию незламну фортецю свою
♪ Жадливо і хтиво проникну, Серце візьму, як трофей
♪ Додам ще химерних ілюзій, Спрагу втамує коктейль.
♪ Якщо твій цілунок-то ліки, Лікуй мене, в ріках топи
♪ Хай наші сплітаються руки, Від тебе мені не втекти
♪ Віддаю я все тобі, віддаю я, Тіло, душу, мої сни
♪ Віддаю я все тобі, віддаю я. Коли любиш, то немає слова «ні»
♪ В засохлі землі я тепер течу водою, Я вітер, зорі і жіноча стать
♪ І я в обіймах танучи, складаю зброю
♪ Глибин очей не розпізнать
♪ Віддаю я все тобі, віддаю я,
♪ Коли любиш, то немає слова «ні»
Путін розпочав повномасштабну війну проти України.
Україна тримається - жодного міста не втрачено.
У Київській області російські війська пішли на прорив державного кордону.
Тактичні групи ворога сконцентровані впритул до столиці.
Окупанти почали наступ по всьому східному фронту.
Рашисти швидкими темпами просуваються з півночі.
Ворог зайшов на територію Чорнобильської АЕС.
В Сумській області танкові колони окупантів
наблизилися до міст Охтирка та Конотоп.
Ворог викрадає людей - проукраїнських активістів та чинних представників влади.
Ну за що? Він нічого не зробив.
[Чоловічі голоси. Пронизливий крик жінки]
[Клацання дверима]
Давай, швиденько збирайся!
[Заводиться і газує авто]
Я відвезу вас у Франківськ, поки побудете там.
- А ти? - Назад у військо.
Йопересете.
Вже перекрили…
[Сміються солдати]
Зараз. Зараз я гляну, куди ще можна.
Андрій, слухай, поїхали до моєї тітки. Я краще там побуду.
Це ж десь неподалік? Ні, не варіант.
Де гарантія, що вони туди не заявляться?
[Зітхає] Цей дім в лісі навіть німці під час другої світової не знайшли.
Будь ласка. Мені так спокійніше буде.
Там безпечно - головне, доїхати.
- Думаєш? - Впевнена.
[Заводиться двигун]
- Твою нехай! - Росіяни?
Ну точно не мавки. Сиди тихо, я все розрулю.
Слухай, тільки не наривайся, Андрій, будь ласка, благаю, будь обережний.
Спокуха. Обережність - моє друге ім'я.
[Гудіння склопідйомника]
Руки!
Командир, мы - гражданские. Мы вообще не при делах.
Здравия желаю. Паспорта, пожалуйста!
Да… Конечно.
[Стукіт у вікно]
[Гудіння склопідйомника]
Как зовут?
Оззи.
Че за имя такое дебильное?
В честь Оззи Озборна - певец такой.
А че не Бандера? [сміється]
И куда это вы собрались, Андрей Николаевич?
К тетке. У нее тут дом в лесу недалеко.
Командир!
Секунду.
[Протяжно видихає]
Хорошо пахнешь, красавица.
Фу, Бандос, ты - сука - маньяк.
А че? Тут вообще телки красивые. Да?
Слыхала? Комплимент тебе.
Хорошая тачка, ну - наша сдохла,
было бы неплохо заменить. И сто пудов - у них еще деньги с собой, это сто пудов.
- И че предлагаешь? - А че тут предлагать?
Хмыря в исход, а девку… ну, по кругу.
Пацаны из 64-ой так делали, и ниче. Нормально.
Война все спишет.
И тем более видно же, что эти нас ненавидят. Это прям явно.
Хорошо. Только по-тихому.
Из машины.
Пацаны, мы - серьезно - мирные люди. С собакой.
Реально едем к тетке. В городе скоро жрать будет нечего.
Вылазь из машины - тебе сказали.
Ща поближе познакомимся.
Пригнись!
Твою мать!
Эээ, придурок!
Нет, нет! Ааааа!
[Звуки пострілів, битого скла, скавуління собаки]
Отставить огонь! Не стрелять, я сказал.
Вот тебе и хохляцкая семейка.
- Кто ранен? - Я.
Мне это - ногу переехало.
Медик! Малой!
[Скиглить]
Сделаешь с этим дебилом что-нибудь?
Русик, Бандос?
Командир, меня каска спасла - Аллах Акбар.
Завали со своим амбаром. Малой, дай пластырь какой-то.
- Уфа? - Нормально!
А вот Рыжему, по ходу, пиздец.
Блядь, а? У меня в Сирии за год ни одного трехсотого не было.
А тут еще толком воевать не начали.
- Че смотрите? Несите мешок! - Так точно.
- Явдохо! - Олено?
- Явдохо… - Що з ним?
[Скавчання собаки] Це кулі. Але, здається, можна врятувати.
Ой, сили небесні, тримаю. Терпи. Терпи, маленький
Ні, ні, ні! Андрій!
Андрій, Андрій, не спи. Прокинься, чуєш мене?
Явдохо, сюди! Явдохо!
Зачепило, а я навіть не відчув одразу.
Я тебе врятую, чуєш? Я тебе врятую.
- Оззі? Оззі? - З ним все буде добре.
Ні, ні, ні-ні-ні, Андрій, Андрій… Ні.
Явдохо!
Я тобі допоможу… Ех!
[Щось шепоче]
[Ридає] Ні - я не можу…
Явдоха…
- Вибач мені. - Будь ласка [схлипує]
Андрій, будь ласка.
Андрій, будь ласка, будь ласка, ні…
Ні… Будь ласка…
[Зловісний шепіт]
Ніііі! Не забирай його!
Ніііі! Андрііііій!
Ні! [плаче]
Аааа!
Что это?
Похоже, не только у нас сегодня был хуевый день.
[Застібається замок]
[Тужлива музика]
Як ти?
Як?
Я прожила десятки життів,
бачила сотні війн,
тисячі смертей
і ніколи не почувалася гірше.
Все якось буде.
А я не хочу якось.
Мені якось не потрібно.
Мені потрібен він.
З ним я була щаслива.
З ним я була звичайною дівчиною, яка кохала…
Ти знаєш, що таке кохання?
Це - єдине, заради чого варто було відмовитися від сили.
Вони заплатять.
Вони всі заплатять.
Ти хочеш їх убити?
Вони помруть, але не одразу.
І не просто…
Віддай тіло вогню. У мене тепер багато справ.
[Нерозбірливо шепоче]
[Містична музика]
[Шепіт кількох голосів]
[Ритмічна музика]
Загін!
Надійшло дві новини.
Погана:
Хавку нам ніхто підвозити не буде.
Хохли успішно бомблять колони постачання.
Ну і добра:
Нам дозволили перейти на повне самозабезпечення.
А це що значить?
Тирити будемо у місцевих усе, що захочемо, а нам за це нічого не буде.
Не тирити, а експропріювати.
Бурят аби щось стирити.
Чуєш, командир. А з місцевими хохлами що робити?
Вони ж не зрадіють нашому експропри… Експро…
Місцеві і їхня думка - останнє, що має нас хвилювати.
Ці місцеві під Києвом нашим у спину стріляють і арту наводять.
Отже, жодних сентиментів.
Опираються, суки, руському миру.
Нічо-нічо, я їм його в горлянки заштовхаю.
Сука, який ти суворий. Один би всю українську армію зарубав.
Але біда - не дають. [сміх]
Треба буде - зарубаю, второпав?
Я взагалі-то, щоб відновити велич Росії.
Нічого, зараз хохлів розхерачим, потім ляхів з прибалтами,
а там і Алясочка у рідну гавань, як риба, хрінак! Наша…
Малой! Неси валеріанку!
Русік, схоже, довбанувся остаточно. [сміх]
Сам ти довбанувся, чурка ти вузькоока, бля.
А ти якого тут робиш? Ти ж бурят.
Якого хріна бурят за русский мир воює?
У тебе з географії що було, довбень?
Мій позивний - Уфа. Уфа - столиця Башкирії.
Я башкир, а не бурят.
А мені нахрін упало у ваших сортах чурковських розбиратися.
Слухай сюди, дибіл. Я тут заради грошей.
І мені пофіг, кого мочити: хохлів чи нарваних росіян.
Натяк зрозумів?
Ану відставити гризню!
Спершу переможемо, а розбірки потім.
Збирайтеся в село за провіантом.
Уфа!
Граната нафіг!
- [Регоче] - Понабирали довбнів.
[Гавкіт собак]
Ти куди лізеш?
Так, а ну геть з мого дому, сволота!
Я тебе сюди кликав чи що?
Чуєш, старий, що цінного в домі?
Нічого нема. Що я, схожий на багача чи що?
Ти тільки давай не вийожуйся.
Ми зараз поглянемо, як що-небудь знайдемо - баняк тобі прострілимо, ясно?
- Тут дівка! - Гарна?
Нічо така.
Ось. А ти кажеш, нічого цінного немає.
- Не трож! - Ти шо, сука!
- Як тебе звуть? - Червоній мак.
Катя.
Голосніше.
- Катя. - Катя. Катюша.
Гарне російське ім'я.
♪ Расцветали яблони и груши
[Схлипує]
♪ поплыли туманы над рекой
- Я тобі що, не подобаюсь, Катя? - Ні, ні!
- Чуєш, Каток, каже ні. - Ну тому що ти маньяк.
Каток!
А ти, типу, не маньяк, так?
Чого став? Давай, бери її, Каток, бери.
Опа! Давай… давай!
Ой бля, яка важка, сука. Давай сюди.
Давай її сюди. Ближче, бляха.
- Сич! - Ні.
Я принциповий, я дружину кохаю.
Давай сюди, отак.
Сука!
О, мася оцінить.
♪ Выходила… песню… заводила…
♪ про… степного… сизого… орла
[Розпачливий крик]
- [Горлає] ♪ Про того… которого… любила… - [Катя кричить]
♪ про того… чьи письма… берегла
[Нелюдський крик]
Е! Ти якого там ховаєшся?
[Автоматна черга, дзвін скла]
Що ви робите?
Там же люди живуть.
Робім, що хочем. Їдь звідси, стара.
Так ви ж люди, а не звірі.
Вали давай, тобі сказав. Ще моралі нам буде читати.
[Автоматна черга]
Будь ти проклятий!
Що ти сказала?
[Постріл]
[Гавкіт собак у далині]
Ну і на хріна ти?
А чо вона проклинає? Я віруючий.
Та плювати на неї. Всі вони - бандерівці.
Ти чув, що Ровний казав? Зараз відвернешся,
а тобі така бабка вила в дупу вставить, і навіть не скривиться.
Виходим, бігом, Катюха, давай-давай!
Ти чо, сука? Тобі ще й руку бля подати?
- Ти чо бля? Стій! - Бандос, це що таке?
Ви якого дідька її сюди притягли?
Командир, ну чого ти сваришся? Ми ж про всіх подумали, га?
Ну пацанам усім треба, га? Ха-ха-ха!
Я її отам в землянці закрию, і все чікі-пікі буде.
Командир, ну серйозно!
Заберіть її подалі. І нехай не волає!
Так точно, командир! Малой!
Ну що? Хочеш цюцюрку просунуть?
- Давай, давай. - Не хочу.
А чого? Цюцюрка ще не виросла? Ха-ха-ха!
Ну що, кинемо ще по палці?
Ти подиви, дивися, якими вона голодними очима дивиться, а Каток?
Катюха, пішла давай! Давай-давай!
[Містична музика]
З-під Києва наші фурами барахло вивозять,
а ми, сука, в якомусь довбаному лісі застрягли…
[Кашляє]
Я передзвоню.
[Надсадно кашляє]
Картавий, ти як?
[Блює]
Трясця, Малой! Що з ним?
Картавий, ти там живий?
Ровний… щось… не дуже…
[Блює]
- Що там? - Брр…
Цей… ліс… стане… вашою могилою.
Бля буду, я такої херні не ковтав!
- Нога… Нога! - Що нога?
[Тріск тканини, Картавий стогне]
- А щоб тебе! - Мене ніби…
розриває… зсередини!
Ні фіга собі пульс. Чорт!
Ні! Рятуй! Допомо…
Я не хочу вмирати!
- Бляха, Малой! Зроби з ним щось! - Що я зроблю?
Я не знаю, що це! Я не можу!
Він що, помер?
Може, це якийсь серцевий напад?
Я ж у такому не шарю. Я тільки такмед учив.
Усе.
Тринда.
[Гупання тіла]
Ууу! Пацани, я все.
Дівчинка-ракета, бомба-петарда.
- Ну що, хто наступний? - Бандос, завали хлебало!
Та що таке, Русік? Я ж як краще всім!
- Картавий - 200. - Що?
Як?
Та він… І що тепер?
Якось щось усе не так.
[Стук і гуркіт неподалік]
Бандос, звільни табір від цивільних.
Її що типу - вальнути?
Вижени її, і нехай додому пензлює!
Баб у табір більше не тягти! Не до баб зараз.
Як скажеш, командир.
Я ж не знав!
Я хотів, як краще.
[Шелестіння і гупання мішка]
[Звук коліс, потім скрип гальм]
Ну що?
Все? Так?
Давай, іди! Тобі тут недалеко.
Мразь.
Що? Що ти сказала?
Слухай сюди, ти суко тупорила!
Мій член - це найкраще, що в тобі було! Ти втямила?
Ти радій, що я добрий.
Вали давай! І рота не роззявляй!
Бо ми повернемося і все твоє село роздовбемо нахрін!
Ти мене зрозуміла? Втямила, кажи?
[Катя скімлить]
Вали давай!
[Звук двигуна віддаляється]
[Ридає]
Допоможіть.
[Схлипує] Допоможіть, будь ласка!
Помсти хочеш?
Ви всі помрете.
[Потойбічним голосом] До єдиного!
[Відсапується]
Бандос, ти куди зібрався?
Командир, я посцяти йду. Що не так?
[Прочищає горло]
Отак, ну давай!
Ох… аа…оо…
Фуух… ох…
Що?
[Тривожна музика]
Еее, якого дідька?
Блін!
Ти що, в дитинство впав?
Сину хотів привезти, та ось… Тьху!
- Випачкав. - А!
Нормально! Приїдеш додому - відпереш.
У тебе що, син є?
Так.
Дивись: мій пацан!
- Класний малий! - Угу.
А я оце крім шпекання нічого корисного й не знайшов.
О!
Пацани кажуть, там Уфа навіть бакси в одній хаті надибав, тисяч п'ять.
Так, сука!
- В нього нюх на бабло. - Угу. Хитрий сраний бурят.
Гаразд, я - на пост!
Давай!
[Відьма шепоче] Сію тобі в очі
Сію проти ночі
Буде тобі, враже
Так, як відьма скаже
[Жіночий сміх]
[Моторошна музика]
[Клацання]
Хто там?
Хто там вештається, а?
Сич, це Каток. У мене тут якась двіжуха. Ти щось бачиш?
Сич, прийом!
- [Лопотіння крил, каркання] - А ну блять!
Ху… Срана хохляцька ворона!
Що за?
Очманіти… Пацани!
[Жіночий шепіт] Не клич, не клич…
Вони заберуть, а так все тільки твоє.
Дивись, он іще.
[Відьма хихоче]
[Сигнал повідомлення]
Що за жарти такі дебільні?
[Сигналять усі телефони]
Що за фігня?
Цей ліс стане вашою могилою.
- Тобі теж про могилу прийшло? - Ну так.
- І мені. - І мені.
В усіх одна й та фігня, схоже.
Це як на тому папірці, який Картавий виригав.
На якому ще папірці?
Так, годі херню молоти.
Ясно, що це хохляцьке ІПСО.
Що-що?
Запам'ятовуємо: інформаційно- психологічна спецоперація.
Коротше, нас хочуть налякати. Але що?
Хрін вони залякають російського солдата, правильно?
- Так! Хрін на рило. - Отак!
- Командир! - Що?
Там у лісі… дещо…
- Що дещо? - Я не знаю, як описати.
[Передзвін]
Хто чергував?
Чергових до мене!
Це теж хохляцьке ІПСО?
Ти що - обісцявся?
Страх - це частина інстинкту самозбереження.
- Щоб ти знав. - Ну я ж кажу.
Так!
- Що таке? - Це що?
Звідки я знаю?
- Якого хріна ви це навішали? - Ми навішали?
Ти цієї ночі чергував. Звідки ця херня взялася?
Я не знаю. Вночі все тихо було.
- Гониш, чи що? - Та не гоню я.
Каток підтвердить. Каток!
Де Каток?
Де? Бляха? Каток?
Потихенько за мною.
Щоб я всрався!
[Розпачливо стогне]
[Завиває]
[Відьма шепоче]
[Завивання дедалі розпачливіше]
[Страждальне виття]
- Я зараз, зараз… - Стій!
[Оглушливий вибух]
[Каркання ворон]
Ви бачили? Його зсередини розірвало.
Чортівня якась.
Розтяжка.
Ось і вся чортівня.
Малой, ідіот, вліз…
Але у нього ж отут-от…
Ню-ню-ню… Довбень!
[Шепоче] Не до мене, не від мене, або через мене
[Нерозбірливо шепоче]
[Виривається крик]
[Шепоче] Не до мене, не від мене, або через мене
[Нерозбірливо шепоче]
[Тривожна музика]
[Грім, музика посилюється]
[Звірячий рик]
[Потойбічне завивання]
[Звук уривається]
[Каркання ворон]
[Тріпотіння крил]
[Гуркіт грому, каркання ворон]
[Відьма нерозбірливо шепоче]
Олено!
Ти невчасно.
Давай поговоримо.
Про що?
Ти почала використовувати силу Мороку.
Я знаю, що я роблю.
Олено, поглянь на себе.
Не лізь!
Ти не чужа мені.
І я не можу спокійно дивитися, як ти перетворюєшся на…
На чудовисько?
Так а я і є чудовисько.
Явдохо, я старша за тебе на сотні років,
і повір мені - весь цей час до знайомства з Андрієм я не тільки квіточки вирощувала.
[Шепоче]
Ти врятувала мене під час другої світової, пам'ятаєш?
Ти навчила мене всьому, що я знаю.
Навчила, як бути самотньою відьмою?
Сумнівний подарунок.
Але завдяки цьому я живу
і старію повільніше за інших.
Олено, я благаю тебе - зупинися.
Ти ж знаєш, що Морок зжере тебе зсередини,
і ти вже ніколи не будеш собою.
І нехай.
Нехай!
Єдине, чого я хочу - це помсти.
А далі - байдуже…
Хіба мені є заради чого жити?
[Дзвін леза]
Давай.
[Сигнал повідомлення]
Мася…
[Тон виклику]
Алло!
Що там з Маринкою? Чуєш?
Що з ними?
Ти впевнений?
Що?
Я запитую: ти, бляха, впевнений?
Сич? Що сталося?
Сич?
Сука!
[Тріскотить багаття]
Що за вогонь такий?
Може, дерево якесь особливе.
Ровний! Ровний, мені цей…
до села треба, дай ключі від джипа.
Яке, бляха, село? Ти не бачиш, яка херня відбувається?
Ровний!
Ровний, будь ласка!
Мені треба подзвонити, тут зв'язку немає.
У мене дружина і син загинули.
Звідки ти взяв?
- Мені фотку надіслали. - Показуй.
Бляха, інтернету немає.
- Ну, показуй. - Не вантажиться…
Там дружина і син у крові.
Сич, ти що, дибіл?
- Нічого розумнішого не вигадав? - Я не вигадую!
Була фотка.
Ровний, дай ключі.
- В селі є зв'язок. Я туди і назад. - Відставити.
Дурню ясно, що це хохли знущаються.
Ти зараз від табору відійдеш, там тебе ДРГ поховає.
Хочеш як Каток закінчити?
Сидіти в таборі і дивитись на всі боки. Вільний!
Вільний!
[Сигнал повідомлення]
[Кричить]
Гаразд, бляха, добре!
[Заводиться мотор]
Ей! Стій!
[Перегукуючи гуркіт БТРа] Стій!
Сич!
А що сталося? Пацюк приплід втратив?
Даремно іграшку від крові відтирав.
Стулись!
Сич! Стій!
Стій, стій, Сич!
Та заспокойся.
Знайдеш собі іншу сучку,
настрогаєте з нею виродків для якоїсь наступної війни.
Ааа!
Гальмуй, Сич!
Та що ти виробляєш, Сич?
Здохла шльондра - і холера з нею.
Знайдеш собі молодшу, симпатичнішу вдовушку.
У Росії після цієї війни буде величезний вибір вдів.
Ааа!
Стій! Стій, придурок!
Не треба, стій!
[Регоче]
Дістаньте цього гандона.
Сич, бляха!
На, сука!
Не вимикаємось!
Це не я.
Це баба.
Нема у тебе в телефоні жодних фотографій.
Клянуся, були!
Стули на хрін пельку - розстріляю до бісової матері!
І будеш лежати в мішку поруч з тими, кого задавив.
Ідіота шматок.
Ти чого волаєш, гівно таке?
Ти мене ледь не задавив! Ти сука дибіл, бляхя!
- На тобі! - Аааа!
Не подобається мені це все.
Я хоч натрахався.
- Бляха, ти ж віруючий. - То і що?
Мене знаєш, як вдома задовбали?
Те не роби, се не роби.
Традиції ці, бляха, оце все.
А з дівками - взагалі…
Та мені б така красуня у ві сні не дала.
А тут - я цар!
Я - бог!
Це найкращий час у моєму житті.
Ай сука!
Найкращий час для твоїх мандавошок.
[Оглушливий вибух] Бляха!
[Ще два вибухи]
Повітря!
[Знову вибух]
Давай, трясця, давай!
[Вибухи тривають]
[Важко віддихується]
[Дзвінка тиша]
Бандос! Малой, гей!
[Велосипедний дзвінок]
[Дзюркотіння]
Ні, все ок, контузія.
Мене контузило.
[Загробний голос] Нащо…
Нащо ти мене…
убив?
Я випадково.
Я не хотів.
Брехун!
[Зловісний сміх]
Хто стріляє?
[Автоматна черга]
За мною! За мною!
[Задихано сапає]
Ааа!
Ох! Ні…
- Калаш, ти там живий? - Аа!
Командир, ну слава богу!
- Як ти? - Живий, командире.
Що зі мною тільки що було?
- Я ногу, здається, потягнув. - Лежи, не смикайся.
Командир, навіщо?
Спокійно, солдат!
Прийшов час…
Помирати!
Хахаха!
От трясця!
Йому що? Серце вирвали?
Вовк, чи що?
Ага, і кров'ю на лобі йому теж вовк накалякав?
[Зловісна музика]
Олено, не треба, чуєш?
Олено!
Мені не вистачає сили, мені потрібна сила.
Олено, не треба. Годі, Олено.
- Замовкни! - Ааа!
Коли все скінчиться, я піду.
А поки тримайся від мене подалі.
Серця немає.
Його реально ніби вирвали.
Срані бандерівці!
- Може, і не вони. - А хто?
Зайчик-пострибайчик?
Чи, може, він сам собі серце вирвав?
Типу, зачухалося. Почухати він його, бляха, вирішив.
Я думаю, це… Ні, не так.
Коротше, моя мати - bродом з цих місць.
- Ти що, напівхохол? - Русік!
Кажи.
Я розумію, що це прозвучить дивно.
Але тут є купа усіляких типу легенд.
Про відьом. Навіть книга є "Конотопська відьма".
І що ти цим сказати хочеш?
Що оце їх БТРом відьма переїхала?
Чи, може, Рижого, відьма застрелила? Блискавкою, бля, прямо з очей?
Але Картавий… ти сам бачив.
Ти сказав, що у Картавого був серцевий, мать його, напад!
Ти ж це сказав?
Чи мені почулося? Чи відьма, сука, на вухо нашепотіла?
- Я не знав точно! - Та нахріна тобі знати!
Найпростіше всі свої проблеми на відьму списати.
Сука, відьму вигадали! Ще раз повторюю:
це українська ДРГ. Все, крапка!
Сьогодні уночі ніхто не спить.
Ми цих козлів повинні виявити і знешкодити. Усім все ясно?
Я не чую: усім все ясно?
- Так точно. - По місцях.
Ей, не стріляй.
- Здаюся! - Сцикло.
- Пішов ти. - Сам пішов ти.
Це триндець, а не друга армія світу.
Росіяни не здаються, запам'ятай ти, вишкварка бурятська!
- Ти чорт! - Так, відставити!
Що, бляха, діється?
Це що таке?
[Кашляють]
Ти? За що?
Ви прийшли вбивати нас,
натомість повиздихаєте тут самі.
Бо не треба злити Конотопську відьму.
Смерть ходитиме за вами по колу.
І ви не знатимете, коли саме її чекати.
А поки спіть. Спіть!
[Кашляє]
- Русік, живий? - Та триндець.
- Уфа? - Я, командир, номально,
тільки бубен розколюється.
Втрати є?
Та ніби всі на місці.
Ні-ні-ні. Ні.
Це якийсь прикол. Вона щось замислила.
Обстежити табір!
- Вона? - Виконувати!
Сюди, Ровний, сюди!
На біса хохлам трупи?
- Та вони ж сатаністи. - Відставити…
…сатаністів.
Тіла потягли туди. Ходімо шукати.
Я не можу.
Мені щось фігово.
Як баб трахати, то ти - перший. А як воювати - то фігово.
- Та пішов ти! - Трахаль-терорист.
Вирушаємо.
Давай.
[Писк]
Ааа!
Ні! Ааа!
Малой!
Допоможіть мені!
[Стогне]
Твою ж наліво!
[Блює]
Це кара. Кара божа.
Ми прогнівили бога.
Ми не заслуговуємо жити.
[Оглушливий постріл]
Дивишся, так?
Дивишся, сука.
Не з тими зв'язалася. Пацани, вогонь зі всього, що є!
- Куди? - Вогонь на третю годину!
[Автоматні черги, героїчна музика]
Ну що?
Що ти тепер, падло, заспіваєш?
Допоможіть!
Аай! Ой!
Допоможіть мені!
Сука!
Мені потрібен лікар, люди!
Не треба!
Не треба, я тебе благаю, прошу, не треба, пробач мені.
Пробач, я знаю, я - виродок. Пробач, просто… просто…
Ти така красуня. Вибач, будь ласка, я не хотів.
Чесно, я не хотів! Я каюся, я каюся!
Сука!
Я ж теж людина.
♪ Як просію горе крізь дрібненьке сито
♪ Станеш ти про пекло Господа просити…
♪ Та не буде, враже, смерть твоя легкою
♪ Та й у смерті, враже, не знайдеш спокою
Аа…ех!
Моя сокира - це найкраще, що в тобі було.
♪ Скільки в святу землю впало зерен жита
♪ Стільки разів буде тебе, враже вбито!
Явдохо!
Допоможи.
Що робити?
Витягни кулі.
[Важко дихає]
Що відбувається?
Хтось із солдатів помер.
Кожна їхня смерть відображається на мені.
А коли помре останній?
Сама знаєш.
- Треба знеболити. - Ні, просто дістань ті кляті кулі.
[Клацання металу]
- З тобою щось не так. - [Переривчасто дихає]
А ти спостережлива.
Ні, є ще щось. Не можу зрозуміти.
На це немає часу. Вони скоро знайдуть це місце.
- Забирайся звідси. - Ні, я тебе не залишу.
Я сказала - забирайся!
[Натужно дихає]
Ага… Влучили.
У кого?
Ровний, щось я нікого не бачу.
Ти мудило, ти це не бачиш?
Сука далеко не втече.
Ні, ви що? Реально не розумієте?
Це ж пастка.
Та відьма навмисно це робить.
- Відьма? - Малой, закрий рота.
Та це ж ідіотизм.
Це все від самого початку було ідіотизмом.
Ми з вами напали на чужу країну,
нас сюди ніхто не кликав, розумієте?
Ми помираємо тут ні за… ні за хрін!
- Завали хлебало! - Та пішов ти, Ровний.
І ти пішов! Пішли ви всі!
Я не збираюсь помирати в цьому довбаному лісі.
Я йду додому, ясно?
[Клацання затвора]
[Постріл з довгим відлунням]
Хто…
ще…
хоче додому?
А мені завжди цей напівхохол не подобався.
[Прочищає горло]
Погнали, завалимо суку.
[Зловісна музика]
Що далі, командир?
Ти і Уфа обстежте периметр. Заєць…
зі мною в дім.
Якщо усе тихо, заходьте за нами.
- Може, решту почекаємо? - За мною!
- Чисто. - Чисто, бля.
Фу… тьху…
[Дзвін відра та ланцюга, що падають у криницю]
А щоб тебе!
А що таке, герой? Підмочив штанці?
Стулися, придурок.
Останню сигарету через тебе просрав.
Заслаб, витязь сраний? Ручки не тримають?
Сука!
Давно в себе в Бурятії, бляха, двірником працював, падло?
Я - башкир!
Чурка ти, бляха, вузькоока, втямив? А не башкир, нахрін!
Зараз я тебе зажену за синій ліс!
На, сука!
Ех!..
[Обережні кроки]
Свіжа.
Вона тут.
Ох…
Вставай, бляха.
[Ляскіт долоні по шкірі]
[Натужні вигуки]
Сука!
Сюди!
Оу… ах-ох.
Куди бля?..
[Автоматна черга]
[Натужні вигуки]
Сука!
Жери гівно, сука!
Подобається, бляха? Жери ще!
Досить, сука! Відпусти…ааа!
Ааа! Аа!
[Відкашлюється]
Вільний! Арієць недороблений!
Тьху!
Ви, росіяни, завжди такі.
Круті, пихаті, королі просто життя.
А як люлей отримаєте, одразу - будь ласка, досить.
[Плюскіт води у відрі]
Може, тепер запам'ятаєш, що я - башкир!
[Постріл]
Гандон…
У спину…
Росія для росіян, чурка бля!
[Постріл]
Засвоїв, бля?
[Хрипло відсапується]
- Реально відьомське лігво. - Пішов!
Фу, бля!
[Шепіт]
Що за нахрін?
Що зі мною?
З тобою усе нормально.
Це якийсь хохляцький фокус.
Ровний, давай валити звідси, га?
Звідси ви вже нікуди не підете.
Аааа!
[Постріли, дзенькіт скла]
Я влучив! Я влучив!
У кого? У кого, бляха? Я нікого не бачу.
Ой бля… Ооо…
Мене пече… Пече, бляха!
Аа! Аааа!
Ровний!
Не підходь! Не підходь!
[Постріл]
В хованки пограємо?
А ось зараз, сука…
Тьху.
Ти мені за все відповіси.
[Брязкіт]
Ну що? Довигравалася?
Ех, сука!
Відьму я ще не трахав.
Еге, сука…
А зараз тобі буде офігенно по-руськи.
[Жінка кричить]
Офігенно, бля, скажи - офігенно?
Аааа! Ааа!
Офігенно? Ну скажи - офігенно?
Дуже!
Я в захваті!
Ох… Іііі…
[Удар і падіння]
Аааа!
[Натужно дихає]
Олено… Стій!
- Слухай! - Не заважай!
Я зрозуміла, що я відчула, коли діставала кулі.
Байдуже.
Ти вагітна.
Я одразу не відчула, у тобі було багато люті.
- Цього не може бути - відьми не вагітніють.
Ти думала, що покохати не зможеш. Я благаю тебе - зупинись.
Тобі є заради чого жити.
Просто не переходь межу!
Пусти! Або вб'ю нахер!
Він зараз вистрілить.
Його пістолет не спрацює.
Хе-хе-хе! Що ти, сука, сказала?
- Що ти сказала? - Ах!
[Клац]
[Собачий гавкіт]
[Оззі скавчить]
[Схлипує]
Аааа!
І що мені робити?
Відпустити?
Пробачити?
Я стільки разів бачила, як таких пробачають,
а вони повертаються і стає тільки гірше.
Ну навіщо ж пробачати?
Є інші методи…
Відьма… Відьма…
[Героїчна музика]
- Що це тут таке було? - Хз.
Руки! Руки, падла, руки!
Що тут сталося?
- Говори! - Відьма, відьма, відьма.
Яка ще відьма?
Про якусь відьму бурмоче.
Щось мені вже нецікаво дізнаватися, що тут сталося.
Ну сталося - і сталося.
Пакуйте підара - валим звідси.
Давай.
- Чшшш… - [Плаче дитя]
Оззі, тихо! Потерпи.
Андрій засинає.
Збудувала пташка дім у тихім полі
Час її покликав і нове життя
Та не знала пташка скільки буде болю
В місці де народится її дитя
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла, йой!
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла, йой!
Небо стало чорним, запалали трави
Сніг розтав і ворог прийшов того дня
Ворог, наче ворон, хоче крові й слави
Та не кине пташка рідне пташеня!
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла, йой!
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла, йой!
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла!
Бийся пташко, бийся, маєш два крила
Нічого не бійся, станеш як стріла, йой!