Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
S-A ÎNTÂMPLAT LA YALE
O zi bună, doamnă!
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
A nu se complăcea într-o perspectivă îngustă.
- Kierkegaard a spus că... - Da, dar nu e de la sine înțeles?
Că e de preferat să te concentrezi doar pe sine?
Săptămână aglomerată, Alma.
Știu.
HANK GIBSON PROFESOR ASISTENT
Se lingușește la prelegerea lui Nock.
Pe diseară, Patricia!
Foucault descrie o imagine a torturii publice
realizată pentru a menține contractul social
într-o vreme în care puterea...
Faviola!
- Masa arată minunat. - Mulțumesc.
DUPĂ VÂNĂTOARE
Nu contest existența percepută a unei moralități colective.
Eu...
spun că...
Spun că să pretinzi că valoarea etică a unei societăți
n-a început dintotdeauna cu opinia publică
extrem de părtinitoare și violentă...
Maggie.
Da.
... e o iluzie convenabilă.
Și ce urmărea?
Să ne facă pe noi, oamenii, să simțim
că avem liber arbitru. Că suntem...
mai buni sau... mai uniți.
Și nu eram?
Ai spune că am fost mereu de acord în discuțiile...
despre Dumnezeu, sex, rasă sau politică,
sau că au fost mai puține voci mai greu de coagulat în opoziție?
Apropo, ce ai spus mai devreme?
Ce ai spus?
- „Dezacord teatral.” - Dezacord.
Ai citit disertația lui Maggie?
Bineînțeles.
Nu transmite decât frânturi. Doar atât percep, frânturi.
Dar am citit că...
- Nu e coerentă? - Nu.
Sunt curios ce părere ai, Alma.
Cred că are potențial să fie grozavă. Cu adevărat grozavă.
Atunci, de ce o ascunzi?
De ce? Ești reticentă.
De ce ești atât de reticentă? Toți din generația ta
sunt așa.
De ce? Mulțumesc.
- Iartă-mă! - Perfect. Exemplar.
De ce ți-e frică? Te temi să spui ceva greșit...
Îmi pare rău.
... sau să jignești pe cineva? Când a devenit jignitul
păcatul cardinal preeminent?
- Nu cunosc o dată anume, dar... - Nu-i nimic.
... probabil că în momentul în care generația ta
a început să facă generalizări despre a noastră.
Ți-e teamă că o să te desconsiderăm
dacă nu e perfectă?
Orice rușine ai avea în privința exprimării tale,
e greșită. E o tâmpenie.
O tâmpenie.
E o tâmpenie.
- Tâmpenie? - Nu poți
să-ți denaturezi scopul și limpezimea vocii.
Sunt prea pătrunzătoare.
Bun. Ăsta-i un semn
- ... să merg la toaletă. - De ce?
Ai nevoie la toaletă sau...
Iubito, nu te duce la cea obișnuită!
Frederik are un proiect acolo. Du-te la cea pentru oaspeți, din capătul holului.
Bine.
Cred că voi doi
o să simțiți că v-ați pierdut direcția, odată ce obțineți
lucrul pe care îl urmăriți deja de șase ani.
Uneori, o dorință împlinită
poate fi mai derutantă decât...
dorința care o precede.
Nu e ceva sigur.
Zău așa, Alma! Nu-ți lăsa modestia să se transforme în iluzie!
Nu e un...
Nu e un țel suprem, Fred. Obținerea titularizării...
nu e o năzuință teleologică motivată de ego. E un prag.
Un prag către mai multă libertate, libertatea de a urma orice impuls,
orice dorință și interes, fără să-ți fie teamă de un reproș sistemic.
Nu mă îndoiesc de valoarea sa. Doar mă întreb
dacă e un lucru chiar atât de important ca să lucrezi toată viața la el.
Să fii mai presus de răspundere, de consecințe.
Ce se întâmplă dacă...
unul dintre voi o obține, iar celălalt, nu?
Dacă o obțin eu, iar tu, nu, o să te superi?
Da, o să fiu furios. Da.
Și eu. Dacă o obții tu, iar eu, nu.
Furioasă.
Sau acest efort o să vă pună la încercare prietenia?
Mă tem că lui Hank nu-i place să piardă.
La naiba!
Pe bune, câți dintre cei cărora le predăm
au vieți private care n-ar fi acceptate de normele de azi?
- Toți. Majoritatea. - Majoritatea.
- Destui. - Exact. Dar arătăm clemență. De ce?
- Trebuie să ne dăm seama... - Iertăm.
... cum să iertăm, fiindcă sunt canonice.
Nietzsche a plecat urechea la propaganda Lebensraum.
Carl Schmitt... nu numai că s-a inspirat. A fost nazist.
Sigur. Hegel
- ... nu-l putea controla pe micuțul Hegel. - Bine.
- Heidegger. - Micuțul?
Heidegger s-a purtat nasol cu Arendt.
Relația lor a fost aiurea rău.
Deci nu cred că suntem în măsură să dăm vina pe unul sau pe altul.
Aristotel, xenofob.
- Toți erau rasiști. - Da.
Și Freud era misogin.
Ai auzit, scumpule?
Freud era misogin, scumpo.
Erau alte vremuri.
- Să nu-ți faci griji... - Ești bine?
- ... pentru titularizare. - Da.
Eu?
Oricum urma s-o obții,
- ... dar acum sigur o s-o obții. - Cum adică?
- Hai să nu... - Haide, mă interesează.
- Iluminează-ne! - În regulă.
Nu poți nega că e cultura.
Inamicul comun a fost ales de curând,
și este bărbatul alb și heterosexual.
Bine. Arthur, îmi pare rău,
pentru că habar n-aveam că treci prin asta
și că te simți atât de victimizat.
N-am spus niciodată asta.
Nu era nevoie s-o faci.
Cu toate astea, te plângi
că ești alb,
bărbat, heterosexual și, în mod regretabil, cisgender
într-o perioadă în care cultura maselor
pretinde că nu preferă lucrurile astea,
iar asta te face să fii primul om din camera asta
- ... sau din istorie... - Din istorie.
... care se simte lezat de judecata societății.
- Tot... - Nu.
Tot ce spun
e că bărbații aveau avantaj în fața femeilor la fel de calificate
doar fiindcă erau bărbați.
Dar acum, femeile au avantaj în fața bărbaților
doar fiindcă sunt femei.
Stai să înțeleg...
Vrei să spui
că, în ciuda
numeroaselor distincții profesionale pe care le-am dobândit
de-a lungul anilor într-un mediu extrem de misogin,
chiar și în pofida revenirii mele după o absență îndelungată,
doar ca să-mi reconfirm poziția unică de femeie în acest domeniu,
posibila mea titularizare nu ar putea fi obținută
deoarece acordarea ei coincide
cu subordonarea bruscă a învățământului superior față de principiul incluziunii.
- Am înțeles bine, Arthur? - Nu...
- Mi-a scăpat ceva? Tartă! - ... nu încerc să...
- Pauză de tartă. - Profesore.
- Pauză de tartă. Ești superb. - N-am vrut să... Mulțumesc.
Te-ai descurcat de minune.
Puteai să-mi ții partea.
A fost distractiv. Voiam să văd cum te descurci singur.
- A fost în regulă. Mănâncă tartă! - Bine.
Voiai să vezi Titanicul scufundându-se.
Nu mai face pe interesantul, mănâncă-ți tarta!
Nu. N-am vrut să mănânc.
Nu fi așa melodramatic, Arthur! E doar un comentariu.
Maggie, dă-i!
E nevoie de curaj să fii așa tâmpit.
Poate n-ar trebui. Te-ai gândit?
Da.
O moarte lentă s-ar potrivi noului tău caracter de martir.
Arthur.
- Nu uitați de frișcă! - Nu uităm de frișcă.
Mulțumesc.
Asta e tot. Nu vorbi!
- Pa, Fred! - Pe mâine!
- Fă-l să tacă! - Mulțumesc.
- Fă-l...
Noapte bună!
Băiatul ăla vorbește încontinuu.
Nu te uita așa la mine!
Nu am spus nimic.
Nu știi să-ți ascunzi sentimentele.
Venind din partea campioanei, sunt flatat.
Sunt bine. N-am mai avut dureri de săptămâni. A fost o seară... plăcută.
Ăsta e ultimul.
Îmi imaginez că a fost plăcută... pentru tine.
Să te scalzi...
- Și îi plăcea. - ... în obsesia prelungită a lui Hank.
Ar putea măcar s-o ascundă mai bine.
Suntem prieteni. Așa o să fim întotdeauna.
Adulația lui Hank și a lui Maggie pentru tine.
- Maggie? Doar pentru că... - Termină!
Doar pentru că Maggie e lesbiană, nu înseamnă
că e îndrăgostită de mine, Frederik.
Spun că ai tendința să alegi oamenii.
Pui oamenii pe piedestalul aprobării tale
pentru că te venerează,
și nu fiindcă ar avea un merit veritabil.
Maggie...
e genială.
Oare?
Sau crede că ești tu genială?
Nu știu.
Bună!
- Bună! - Scuze.
- Ai avut o seară plăcută? - Da.
Porcul a fost cam tare.
Dacă îl gătești la peste 60 de grade, practic, e cușer.
N-ai făcut asta, dar ți s-a consemnat efortul.
Am pregătit ceva ca să-i duci lui Alex.
Nu se întoarce prea curând. E încă la Boston.
Nu, e deja gata. Uite, e gata.
Mulțumesc.
Și vă mulțumesc amândurora pentru seara minunată.
Astea nu sunt niciodată minunate, dar e drăguț că minți.
Drăguț?
- Mulțumesc. - Poftim!
- E suficient? Să vedem... - Mulțumesc mult. Bine.
Bine, păi...
Ciao!
Freddie, ura!
Noroc, Henry!
- Spune-o repede! - A fost fenomenal.
- Pace, cum spun studenții. - Mersi pentru tot.
- Un final fenomenal! - Noapte bună!
Noapte bună!
Pace!
Hank, nu se fumează pe hol.
Nu se fumează pe... Du-te!
Poți să-ți aprinzi și tu. Vrei?
Știi că nu mai suntem în anii '70?
- Turnătoareo! - Încetează!
- Animăluțul profei. - Marș!
Cred că tu ești animăluțul profesoarei, nu?
- Haide! Du-te naibii! - Du-te naibii!
Hugo!
Faviola?
Sigur te-am epuizat în seara asta. Cât îți datorăm?
350, doamnă.
Nu știu ce ne-am face fără tine. Mulțu...
Mulțumesc. Dnă Mendelssohn?
Sunteți bine?
Vă aduc apă.
Mulțumesc.
Bună ziua!
Discutam despre extinderea Panopticul lui Foucault. Nu?
Alma: Unde ești? Maggie: pe drum!
Maggie: să aduc ceva? Alma: doar pe tine!
Panopticon, sau statul polițienesc,
în care noi toți, ca cetățeni,
suntem recrutați să ne observăm și să ne studiem greșelile unii altora,
spre deosebire de ideea de a fi la mila unei autorități supreme.
Această adeziune inconștientă...
FREDERIK Diseară fac tocăniță. Pe mai târziu?
HANK Nu refuz ceva de băut
ALMA Ne întâlnim la Three Sheets
ALMA CĂTRE MAGGIE ??
Asta e.
- Te controlezi? - Fără panică!
A fost o zi lungă.
Stai așa! Nu te uita!
- Ai vorbit cu Micheron aseară? - Nu.
- Aseară l-am ascultat... pe Micheron. - Ești invidios
că arată mai bine decât tine.
Eram prinsă cu Find, iar el...
efectiv exala disperare că încă e în poziția de suplinitor.
- E groaznic, crede-mă! - Da.
Așa e la cursele de cai.
Și cum e titularizarea? Ca și cum ai câștiga Kentucky Derby?
Având în vedere această metaforă ecvină, da.
Bine, și care-i faza?
Doar cei pursânge au șanse de câștig.
Crezi că ce a spus Frederik după cină
are vreo însemnătate?
Nu știu la ce te referi,
dar sunt aproape sigur de răspunsul meu.
Nu, dar ce se va întâmpla?
Știi, când vom fi câștigat, când se va termina.
Toată lumea vorbește
despre marele premiu, dar nimeni nu spune ce faci după ce-l câștigi.
- Ăsta e al meu? - Da.
Cred că sărbătorim.
Și apoi ne întoarcem la treabă.
Următoarea publicație, următoarea carte.
- Opera Completa... - Bine.
- Conferințele Locke. - Bine, am înțeles.
Unde e Fred astă-seară?
Face tocăniță.
- Îmi dai o bere, te rog? - Sigur.
E zdrobitor să spui asta despre un bărbat.
- Face tocăniță bună. - O să cedeze în cele din urmă.
Nu.
N-o s-o facă.
Da, n-o s-o facă.
Ai vorbit cu Maggie azi?
Nu, nu a fost la curs.
N-a sunat, nu s-a prezentat.
Cred că i-am dat prea multă libertate.
Salut! Ce faceți? Toate bune?
Era o vreme când locul ăsta ne plăcea doar nouă.
Nu te aud.
- Ești bine? - Da.
Te descurci?
- Dacă ai fost sărac... - Rămâi mereu zgârcit.
Nu-mi mai face asta! E groaznic.
- Pa! - Pa!
Fac cinste. Pentru tine. Continuă!
- Nota, vă rog. - Imediat.
Poftim!
Maggie, ce faci aici?
Am venit... Am fost la tine la birou, dar nu erai acolo.
Vrei să intri?
Frederik e acasă?
Probabil că da.
Doamne, ești leoarcă!
Trebuie să vorbesc cu tine.
Bine. Hai înăuntru!
- Îți aduc un prosop. - Între patru ochi.
Bine.
Da, cred că pur și simplu...
Hank m-a condus acasă, așa cum am spus că va face.
A fost prietenos. Cum e el de obicei.
Toată lumea îl iubește pe Hank. Și...
Alex nu e acasă. Cred că am zis ieri că e încă la Boston.
Mi-a cerut ceva de băut, mă rog...
Nici nu mai știu ce am turnat în pahare.
Era ceva ce adusese Alex de la o petrecere acum câteva săptămâni.
Era în regulă.
Nu știu. Nu cred că mi-am dat seama cât de beat e până nu l-am văzut
împleticindu-se în bucătărie.
Și...
a început să-mi pună întrebări deplasate.
Mai întâi m-a întrebat despre munca mea.
Despre lucrarea mea.
Apoi a întrebat de Alex
și dacă avem vreun bărbat în relația noastră și...
când m-a sărutat, am crezut că glumește.
N-am făcut nimic.
Și apoi a continuat.
Eu am zis „nu”, dar el a continuat și...
Când a plecat, am făcut un duș.
Ce vrei să spui că s-a întâmplat?
Cum adică?
Ce vrei să spui că a făcut?
Nu e evident?
A...
A întrecut măsura.
A continuat după ce am zis „nu”.
Dar ce s-a întâmplat, de fapt?
De ce trebuie să știi? M-a agresat.
Trebuie să fie mai rău de atât? Vrei să auzi...
Mai știe cineva?
Până acum, doar tu. Nu știu. Eu...
De ce eu?
Poftim?
Nu știu. Pur și simplu... Așa e corect, nu?
Să spui cuiva, și eu...
Având în vedere trecutul tău...
Cum adică „trecutul” meu?
Cum adică? Nu știu.
- Cum adică „trecutul”? - N-am insinuat nimic.
Trebuie să însemne ceva.
Ai mai sprijinit femeile din departament.
- Nu știu, e... - Bine. Hai să intrăm!
- Îți aduc un prosop și vorbim. - Nu. Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
E târziu.
Îmi pare rău. Lucrarea.
Desigur, lucrarea.
Dacă nu public luna asta...
Postul tău nu mai e atât de sigur etc.
- Publici sau pieri. - Sus sau afară.
Mi-a fost dor de tocăniță.
Ți-am păstrat în cuptor.
Nu te merit.
Ce pacienți ai avut azi?
Ce e?
Nu, ideea e că niciodată nu vrei să vorbim despre munca mea.
- Nu e adevărat. - Draga mea, te rog.
Suntem prea bătrâni și prea căsătoriți
ca să ne mințim în halul ăsta.
Am consultat o adolescentă care mă urăște,
o femeie care se minte singură în legătură cu soțul care o înșală și...
un alt pacient. Unul nou. O recomandare nouă de la Tim.
Ți-am povestit despre el.
Credeam că te enervează.
E interesant?
Rămâne de văzut.
Ai...
Ai fost vreodată...
Da?
Ai fost vreodată în dezacord cu un pacient în legătură cu o problemă delicată?
Bineînțeles.
Majoritatea oamenilor nu vin la terapie
ca să distrugă tipare vechi.
Caută să arate că nu au nevoie de ajutor.
Le-ai spus asta?
Tata mi-a spus odată o poveste de pe vremea în care își construia...
cabinetul.
Lucra cu o tânără care era...
căsătorită cu propria ei nefericire. Îl exaspera.
Într-o bună zi, i-a spus
că îi lipsește abilitatea de înceta să mai repete aceleași tipare
pentru tot restul vieții ei insignifiante și nefericite.
N-a mai venit niciodată.
Evident.
De ce?
Despre ce este vorba?
Despre nimic. Nu știu.
Nu știu. Cred că mor de foame.
Cina te așteaptă.
Repet, nu te merit.
Repet, nimeni nu contestă asta.
S-a întâmplat ceva?
Cu o studentă?
Nu.
Mă întreb dacă...
uneori sunt distantă.
Distantă? Tu?
Vorbesc serios.
Intangibilă, poate.
Retrasă...
Sigur. Dar nu, nu cred că ești distantă...
sau insensibilă.
N-am spus „insensibilă”.
Bună! Mulțumesc că ai venit.
Nu am mult timp.
Ce vrei?
Putem vorbi înăuntru?
Bine, uite care-i treaba...
Nu știu ce ți-a zis
sau ce se aude deja pe la facultate.
Știu că vorbesc ca bărbații ăia, dar e...
Simt că nu există nicio cale de a evita clișeele.
De fapt, în situația asta, totul pare un clișeu. Și știu...
Știu că, spunând asta, fac pe victima.
O entitate nevinovată în acest ciclu în care pasăm vina.
Dar asta vreau să spun.
Rău e dacă fac,
rău e dacă nu fac.
Tot ce spun a fost deja spus de cineva
care a fost în situația mea, care probabil că a fost vinovat.
Prin urmare, sunt vinovat prin asociere. Dar...
- Bună! - Vă iau comanda?
Da, te rog. Mulțumim.
Eu nu vreau nimic.
- Bine. - Ca de obicei.
- În regulă. - Mersi.
- Dvs. nu vreți nimic? - Nu.
În regulă.
„Ca de obicei”?
- Da. - Bine.
Nu e adevărat.
Alma, pur și simplu... nu e.
Jur.
Totul s-a întâmplat cu viteza
cu care antilopele fug din calea leului.
Acum faci parte din haită și în momentul următor,
piciorul tău e în fălcile prădătorului
și toată lumea își zice: „Bine că n-am fost eu!”
Nu cred că asta gândește toată lumea.
- Aici avem saag paneer. - O, da!
- Da. Și aici avem pui tandoori. - Pui tandoori. Da.
- Și naan cu usturoi. - Naan...
Dă usturoiul încoace! Doamne! Mulțumesc.
Da. Și orezul basmati.
Și o farfurie.
- În caz că vreți. - În caz că trebuie...
- Scuze! - Dă-i-o ei!
- Mulțumesc mult. - Aveți tacâmuri?
- Da, mulțumim. - Super!
Mulțumesc, Billie.
Ai de gând să-mi spui de ce nu e adevărat?
Sau m-ai chemat aici ca să vezi dacă vin cu furca?
Am prins-o pe Maggie copiind...
acum câteva luni.
N-am dat prea multă importanță.
Ea... Vezi tu,
am vorbit cu ea și a spus că simte o presiune enormă.
I-am spus...
Am trecut-o, iar ea...
Da.
Dar nu m-a convins.
Nu în totalitate.
Și apoi...
Disertația ei...
Ce-i cu ea?
Nu știi?
Mi-am dat seama imediat că e plagiată.
A copiat direct
din Homo Sacer a lui Agamben.
Noțiunea lui de subiectivare și de desubiectivare simultană.
A reprodus-o aproape cuvânt cu cuvânt.
Sigur ai observat și tu. N-ai observat?
Deci, când ai adus vorba despre asta la cină,
ai vrut doar să vezi ce o să zic? Sau ai încercat să ne prinzi?
Voiam să văd cum va reacționa.
Mai ales în prezența ta.
Ca să-mi testez bănuiala.
Să-ți testezi bănuiala?
În acea seară ne-am dus la apartamentul ei.
I-am cerut ceva de băut.
De ce?
Da, știu...
A fost o greșeală. O greșeală uriașă.
M-am gândit că, dacă suntem pe teritoriul ei,
în afara campusului, o să fie...
mai deschisă, mai puțin precaută, știi ce zic?
Am vrut, poate în mod eronat și stupid, să...
Cu siguranță stupid.
Să văd dacă ce am presupus e adevărat.
Așa că am băut ceva și...
În acel moment...
aveam mari emoții.
Știi cine sunt părinții ei.
Au donat jumătate din campus, așa că...
Apoi, din senin, mi-a spus
că persoana cu care e în relație e plecată din oraș.
Sincer... Ascultă, știu că sună
brutal de masculin, dar...
Chiar mi s-a părut că s-a dat la mine.
Și acum sunt absolut îngrozit.
Din cauza mediului actual din învățământul superior.
Atunci, de ce te-ai duce în apartamentul unei studente
și de ce ai bea ce ți-a servit?
Crede-mă că, privind în urmă...
Știu, fir-ar să fie!
Dar mi se pusese pata pe problema asta.
Trebuia să-i fac cunoscute suspiciunile mele
și să-i spun că va fi trasă la răspundere.
Asta am făcut. I-am spus că o bănuiesc de plagiat
și a reacționat ca și cum...
Impasibilă și calmă.
A negat, iar a doua zi...
Adică...
E o minciună sfruntată.
Și acum o să fie...
O să fie cuvântul ei
împotriva unei vieți de muncă grea,
de fapte bune și de susținere a femeilor din domeniul filosofiei,
în timp ce am avut trei slujbe simultan. Știi.
Mi-a luat ani de zile să trec peste datorii și birocrație.
Și nu o să permit asta. Nu pot. Refuz.
Nu permit. M-am străduit prea mult.
Am trudit să ajung aici
doar ca să pierd totul
pentru că așa zice o târfuliță mincinoasă
care are o grămadă de bani
și care exploatează acest moment cultural superficial.
Bine. Te rog să nu spui asta nimănui în afară de mine.
Ei o să vrea să vorbească cu tine.
De ce cu mine?
Fiindcă susține că asta s-a întâmplat după petrecerea ta.
Acum, că știi adevărul,
sper că nu o să permiți ca ce e corect
să te împiedice să faci ce e bine.
Dnă profesoară Imhoff! Nu cred că te așteptam.
Nu e în program, domnule.
Dacă ai un minut, aș vrea să vorbim.
Alma, ia loc!
Deci...
Cred că știi de ce sunt aici.
O să aibă loc o anchetă oficială.
Da, în mod urgent și pe căile potrivite.
Cred că e important să acționez înainte.
Cred că există un conflict de interese care m-ar împiedica
să vorbesc fără părtinire
sau fără a se presupune că sunt subiectivă.
Dar cred că o să fiu întrebată.
Bine că n-ai venit aici pentru titularizare!
E un câmp minat în ultima vreme, Alma.
Păstrezi chestiile de lux doar de decor?
Urăsc porcăria aia de Laphroaig.
Dar arată bine și...
în ciuda tuturor așteptărilor, lucrez în domeniul aparențelor,
nu al substanței.
Am cursuri mai târziu.
Desigur. Scopul. Nu doar administrația sisifică.
Secretarei tale i-ar prinde bine.
Poartă-te frumos cu Wendy! Încă are impresia că face ceva important.
Deci vreau să știu despre acest „conflict de interese”?
Nu e niciun conflict.
Bun. Slavă Domnului!
Atunci, neoficial?
Neoficial.
VIITORUL JIHADISMULUI E ÎN MÂINILE FEMEILOR
DR. HUGO MICHERON ȘI DR. JOHN ENSLER
De câte ori crezi că va trebui să ne prefacem
că dr. John Ensler e capabil de ceva care s-ar putea apropia
de o conversație revelatoare?
Ai venit.
Da.
Ți-am spus că vin.
Arăți ciudat.
M-ai speriat. Mâncam brânză.
Au un vin roșu diluat.
Ți-am păstrat un loc.
A fost bine.
Un subiect de discuție popular. Cine ar fi crezut?
Am fost luată prin surprindere zilele trecute.
Am reacționat lamentabil. Nu e o informație ușor de auzit.
Imaginează-ți cum e s-o spui!
Am reacționat cum nu ar fi trebuit,
ca profesoară și ca cineva care te consideră prietenă.
E înăuntru, Maggie. N-am...
Nu m-am gândit că vine. Altfel, te-aș fi avertizat.
Am dreptul la aceste spații.
Am la fel de mult drept ca el.
Nu trebuie să intri.
În regulă?
Am nevoie de prezența la curs.
O să semnez eu. Cui îi pasă?
Cui îi pasă? Da.
Am...
Am decis să depun plângere împotriva lui Hank.
Și sper... Ar însemna mult pentru mine...
dacă aș avea sprijinul tău.
Mai exact, mărturia ta.
În cazul unui proces.
Ai avocat?
Da. Oarecum. Nu știu.
Alex nu e la Drept?
E în al doilea an și face ceva pe partea de consultanță. Nu știu.
Ai fost la o clinică?
Ca să iei probe de ADN și fotografii?
N-ar trebui să vorbim despre asta aici.
Da. Am fost.
Bun. La cea a universității. E bine.
Nu, la cea de pe Whitney. Și am...
M-am dus, dar nu știu... Eram acolo,
am intrat. Eram singură. Era târziu și...
era un grup de tipi
care stăteau afară și se holbau la mine.
Nu știu. Am...
M-am panicat. Și știu că nu trebuia, dar...
Am văzut o cameră de supraveghere
și m-am apropiat, ca să apar pe înregistrare.
Și am...
Mai întâi am venit la tine.
Deci, chiar și fără dovezi fizice,
înregistrarea și mărturia ta
ar trebui să fie suficiente pentru caz.
Nu-i așa?
Maggie, eu...
Eu n-am văzut nimic. Nu știu ce vrei să spun.
Te cred.
Știi că te cred. Am...
I-am spus decanului de la Umanioare.
- Da? - Da, dar...
Nu știu cu ce te-aș putea ajuta
dacă se ajunge la asta. S-ar putea să fac mai mult rău.
Cum așa?
Ultimul lucru pe care mi l-ai zis atunci
a fost că el o să te conducă acasă.
Și apoi v-am văzut pe hol plecând împreună de bunăvoie.
Mie așa mi s-a părut,
dacă ar fi să declar sub jurământ.
Da, dar nu asta îți cer. Adică...
Totul e în regulă?
Da, dnă profesoară Angler.
- Luați loc, vă rog! - Încep.
- Începem imediat. - Grăbește-te!
- Vă rog să-i urăm... - Maggie!
- ... bun-venit... - Alma...
... stimatului cercetător și expert în studii transregionale...
- Pot să mă bazez pe tine, nu? - Domnul doctor Hugo Micheron!
Mulțumesc. E o plăcere să fiu aici.
Cine a prezentat ultimul? Arthur?
Scuzați-mă!
Ce cauți aici?
Cine ești?
Cum ai putut să faci asta?
- Du-te în biroul meu! Așteaptă-mă... - Azi-dimineață am fost concediat.
Nu suspendat, ci concediat.
Dacă vrei, putem vorbi, dar nu aici și nu acum.
Nu aici.
Ți-am spus adevărul.
L-ai ignorat ca să te salvezi.
Ești paranoic. Du-te în biroul meu și așteaptă-mă acolo!
Nu.
Nu. Cred că mi-am dat seama de ceva.
Ceva ce înainte n-am putut să văd. Am crezut
că noi doi avem o loialitate
față de integritate și etică, pe care le predai.
Dar îmi dau seama că ți-am acordat prea multe merite.
Pari nebun.
Dnă profesoară Imhoff?
Sunteți bine?
Nu, nu știu, Katie. Nu știu.
Sângele de pe mâinile ei nu se va spăla.
Încetează! Sunt bine, Katie. Mersi.
Știi care e adevărul, dar nu vrei să spui.
Pentru că o să pici prost.
O să-i lași să mă distrugă pe mine și întreaga mea viață,
deși ai putea opri asta.
Crezi că am prea multă putere.
Nu eu am făcut asta, tu ți-ai făcut-o.
Ce convenabil!
Da.
Da, știu. Am căzut în propria mea sabie...
dar tu ai fost cea care o ținea.
„Să roșească acuzațiile false în fața nevinovăției
„și tirania să tremure în fața răbdării!”
Lașă afurisită'!
- Du-te naibii! - Du-te tu!
Hei! Du-te naibii!
Du-te naibii!
Să vă duceți naibii cu toții!
Să vă ia naiba!
Ipocriți afurisiți privilegiați și cocoloșiți!
Alma!
Chiar s-a întâmplat. Nu am inventat. E adevărat.
Dacă e adevărat pentru tine, e adevărat.
Toți se uită la mine de parcă am făcut ceva oribil.
Dar el e. El e.
- Vrei sfatul meu? - Te rog.
Spune-mi ce să fac și o fac, te rog. Te rog, ajută-mă!
Bine. Diseară vino la mine să vorbim!
Sau să nu vorbim. Nu trebuie să ai toate răspunsurile.
O să gătesc. Mă rog, o să gătească Frederik.
Bine?
Bine.
E târziu.
Ce ar fi să începem?
Sunt sigură că e pe drum.
Dacă aș întârzia eu, ai începe fără mine.
Te comporți copilărește.
Aș vrea să am libertatea de a mă comporta copilărește în relația asta.
Mai las-o zece minute, bine?
Probabil că o să așteptăm și atunci.
Probabil că da.
De ce?
Pentru că așa e politicos.
Pentru că preferi să te înjosești în fața unei studente mediocre cu părinți bogați
decât să...
Bună! Nu mă așteptam să vii.
Pe cine așteptai?
Maggie, cum merge disertația?
Capătă contur.
Și ce anume explorezi?
Nu e ceva foarte interesant.
Mi-ar plăcea să aud.
Te rog, sunt curios.
În regulă.
Păi...
în mare, e vorba despre renașterea eticii virtuții.
Despre exprimarea unui caracter moral, un nou model de personalitate morală
care să nu fie motivat de respectarea obligațiilor sociale,
de reguli sau de rațiuni karmice. Despre genul ăsta de lucruri.
Îmi cer scuze dacă e derutant. Sigur e plictisitor.
Nu. Îmi place să te ascult.
Cât de des faci doro wat?
Am o curiozitate. Ce te-a atras la etica virtuții?
- Ce m-a atras... - Ei bine, sunt...
Îți dedici patru sau cinci ani din viață pentru asta, nu?
De ce?
Ce te încântă la asta?
E un subiect foarte popular în ultima vreme.
După cum poate știi sau îți amintești,
a fost inventată în anii '60 și '70.
Societatea se radicaliza.
Acum ne radicalizăm iar. E interesant.
- Interesant? - Da, interesant.
- Frederik! - Scuze, am spus ceva greșit?
Nu. Scuze! Sunt indiscret.
Iertați-mă! În lipsa mea,
sigur vorbiți despre subiecte interesante
cu mai multă libertate.
Scuzați-mă!
Scuze, Maggie. E un nesimțit.
Vrea să mă simt proastă sau ce?
- Alex nu voia să vin în seara asta. - Și ea e o nesimțită.
- Uneori e o persoană cam... - Așa, „o persoană”.
- Încetează! - Bine.
Credea că mai rău o să-mi facă
să mă întorc aici atât de devreme.
Nu i-am dovedit că s-a înșelat.
Da, nu vă consideră demni de încredere.
Tu ce crezi?
Credeam că mă pot baza pe mine,
că pot să am încredere în instinctul meu față de oameni și de mine.
Acum nu mai sunt atât de sigură.
Nu m-am așteptat să ia atâta amploare atât de repede sau...
să fie ceva care să rezoneze
cu atât de mulți oameni. Mi-au scris multe femei și m-au oprit în campus,
împărtășindu-mi povești similare...
M-a abordat o reporteră.
Am refuzat să dau declarații...
dar mi-a dat cartea ei de vizită. Am păstrat-o.
- Și... - Și nu știu.
Nu face asta, Maggie!
Nu-ți spune povestea cuiva
care vrea s-o transforme în ceva de vânzare.
Îți spun, dacă mergi mai departe cu asta,
dacă depui plângere, o să devii radioactivă.
Știu că vrei să crezi în corectitudinea sistemului, dar...
învățământul superior e condus de bărbați albi,
și ai nevoie ca ei să te angajeze și n-au s-o facă,
pentru că o să fie îngroziți
de gândul că le faci același lucru dacă te roagă să lucrezi până târziu
sau dacă îți ating umărul prea mult.
Când lumea se uită la tine,
asta o să vadă, nu munca ta. Îți garantez.
Și dacă nu-mi pasă de cariera academică?
Trebuie să alegi între lucrurile de care îți pasă. De tine sau...
Trebuie să alegi dacă îți pasă de tine
sau de ce vrei să faci pentru tine.
Tu ce ai alege?
Cred că știi.
Uneori trebuie să privești imaginea de ansamblu.
Putem să nu mai fim deștepte pentru o secundă?
Simt că mă separi complet
de ceea ce mi s-a întâmplat.
Vorbești în enigme ipotetice despre femei la modul general,
când eu stau aici, în fața ta.
- Credeam că vrei sfatul meu. - L-am vrut.
Îl vreau. Nu știu. Doar că e...
foarte...
Fiindcă femeile sunt pedepsite când vorbesc,
ar trebui să tac? Asta e logica ta? Adică e foarte...
Și apoi ce? El poate să scape basma curată?
Să se mute la altă universitate,
să țină discursuri, să scrie cărți
și să se culce iar cu alte studente? Este...
Cred că Hank e terminat, deci nu mi-aș face griji.
Crezi că i-am distrus viața?
Nu am spus asta.
Nu mi se datorează asta? Mi s-a întâmplat acest lucru,
dar nici n-am voie să vorbesc despre el?
Poți să faci orice vrei, Maggie.
Dar nu cu sprijinul tău.
Susțin orice alegi, dar cred
că îți dorești justiție restaurativă, iar ce obții o să fie răzbunare.
Și ți-aș aduce un prejudiciu
dacă te-aș lăsa să crezi altceva.
APEL HANK - MOBIL
14 APELURI PIERDUTE HANK
Ești liberă?
Nu mai durează mult, nu?
Ce anume?
Titularizarea. Am tot vrut să te întreb.
Nu vrei să vorbești despre asta?
Nu m-am gândit la asta.
Eu mereu mă gândesc la asta.
Eu n-am niciun dubiu.
Bună seara, dnă profesoară!
- Intrăm? - Să mergem!
Fir-ar să fie! Trebuie să fac pipi.
Să nu te așezi!
Acum toate sunt unisex.
Nu știm pe cine să dăm vina pentru urina de peste tot.
Copiii bogați sunt împuțiți.
Pentru că toată viața lor a avut altcineva grijă de ei. Normal că sunt.
Bună dimineața!
Ia-ți băutura!
- Deci o să vorbim despre asta? - Despre ce?
Maggie Resnick din familia Resnick?
A vorbit cu tine?
Confidențialitate doctor-pacient.
Foarte onorabil și al naibii de plictisitor!
Practic, nu sunt doctorița ei.
Uneori. Asta rămâne între noi, da?
Nu stric nimic între voi?
Nu.
Eu o cred. Cred că Hank a întrecut măsura.
Cred că a violat ceva ce ea considera sacru.
Relația student-profesor.
Și cred că se poate argumenta
că, dacă e implicat un dezechilibru de forțe,
consimțământul și abilitatea de a-l da sunt implicit compromise,
întrebarea devenind de-a dreptul inutilă.
Dar am băut mult vin.
Și știu că nu e corect din partea mea.
Dar, după toți acești ani,
a devenit foarte greu să ascult cum acești copii
care au primit totul pe tavă insistă ca lumea să se oprească-n loc
când li se face prima nedreptate minoră.
Suferința lor pare dominată de o anumită posesivitate.
Ocrotesc fiecare afront și obstacol din drum,
fiecare licărire de victimizare,
ca și cum ar fi singurul lucru care îi face să se afirme.
Ce s-a ales de obiceiul de a reprima tot
și a dezvolta o dependență debilitantă
după 30 de ani, cum am făcut toți?
- Știi ce zic? - Probă.
E puțin neclar, Marty!
Cântă asta aici?
- E bine? - Ce îndrăzneț!
E bine.
- Ce? - Morrissey.
A, da.
Cred că sunt The Smiths.
Tot aia e. Îmi place melodia.
Probă. Unu, doi.
Deci ce părere ai?
Despre ce?
Despre tot. Despre studentă, despre profesor.
Cred că era doar o chestiune de timp
și este absolut banal.
Nu făceai pipi?
Niciodată nu vorbești despre tine.
Nu aud niciodată nimic despre tine, despre viața ta personală, despre familie.
Știu doar ce aud de la Fred.
Păi...
e greșit să-mi interpretezi nevoia de intimitate
drept o dorință de a ascunde ceva.
Cu tot respectul, Alma, nu-s convinsă că e greșit.
Ascultă...
Eu și Maggie am vorbit.
Când am vorbit, a menționat că are o profesoară preferată,
un mentor sau poate ținta ei pentru complexul Electra.
Hai să nu-l implicăm pe Jung în discuție!
Bine. Această persoană nu a susținut-o când a spus public ce a pățit,
iar această lipsă de sprijin a făcut-o
să se întrebe de ce profesoara a fost reticentă,
făcând-o să se întrebe care sunt motivele ascunse ale acesteia.
Oricum, fără să spun prea multe,
m-am gândit doar că ar trebui să știi.
M-am gândit că ar trebui să fii pregătită.
Pregătită pentru ce?
Pentru posibilele repercusiuni.
Trăim vremuri absurde.
Dacă vrei să vorbești cu cineva, poți veni oricând la mine,
oficial sau neoficial. Sau aș putea
să te pun în legătură cu oameni extraordinari...
De ce aș avea încredere în cineva care încalcă confidențialitatea?
La naiba! Nu trebuia să spun asta.
- Îmi pare rău. - E în regulă. Mă...
întorc imediat.
Eu...
Eu plec. Îmi pare rău.
Sunt o dobitoacă. Plătesc eu vinul.
Și vorbesc serios. Îmi cer scuze.
Cine tot cântă așa ceva?
Da, frate!
1 APEL NEPRELUAT - HANK 1 MESAJ - KIM
Ai văzut asta?
În Yale Daily?
Ce?
„Maggie Resnick, tânăra doctorandă în Filosofie,
„își relatează povestea mult prea familiară.”
„Eram pregătită să muncesc din greu
„și să mă confrunt cu faptul...
„că sunt o femeie de culoare într-o elită dominată de bărbați albi...”
Dumnezeule!
Și Hank...
Aproape că mi-e milă de el.
Știai ceva despre asta?
- Nu. - Nu ți-a spus nimic?
O să fie circ în campus. Mă duc la debarcader. Ajung târziu.
Asta e tot? N-ai nimic?
Se pare că sunt o jigodie insensibilă.
Iubito, m-am întors.
- Bună! - Ești acolo?
- Da. - Mă pupi?
Ai transpirat.
E nou?
Ți l-a luat mama ta?
Nu, cred că l-a uitat când a fost aici. Sau...
Pare ceva ce și-ar dori să porți.
Reportera m-a sunat să mă felicite.
Asta e super!
Cred... nu știu.
Da, adică...
E cam aiurea...
să fii felicitată pentru că ai fost agresată.
Nu, am convingerea că te-a felicitat pentru curajul de care ai dat dovadă.
Am mai vorbit despre asta. Consecințele sunt inevitabile.
Curajul tău va inspira alți oameni care suferă.
Da, probabil.
Dar mi se pare uimitor.
O tânără de culoare poate fi agresată,
iar albii găsesc o cale de a fi în centrul atenției
și de a vorbi despre cum se simt ei.
Sau obțin un avantaj la muncă. Mi-a zis:
„S-ar putea să apărem în Times.” Am zis...
„Super!” „Felicitări pentru afurisitul tău de Premiu Pulitzer!”
Îmi permiți?
Vino încoace! Stai să vin mai aproape!
Nu a sunat.
Mama ta?
Alma. N-a zis nimic.
Google Traducere - „Fata care a acuzat un prieten de familie de abuz sexual
își retrage acuzațiile, spunând că a inventat totul.” - Acum trei veri
- Kim nu e înăuntru. - O să...
Bine, intră! Îi spun că ai venit.
Bun, ai venit.
Am întârziat.
Am interogat-o pe Donna
pentru că nu recunoaște că mi-a mâncat iaurtul Chobani
pentru a 50-a oară.
Ce faci?
Nimic. Trebuie să plec.
Alma, nu e nici 19:00. Stabiliserăm după 18:30.
Credeam că mai am timp.
- Tu ai vrut să mă vezi. - Nu e important.
Pe mai târziu! Noapte bună!
Alma Imhoff, 13168.
E o substanță controlată.
Trebuie să-i cer farmacistei să semneze.
Așteptați puțin.
Sunteți bine, doamnă?
Doamna Imhoff?
Trebuie doar să verific ceva.
Fetele dezbrăcate vor să se joace cu tine. Descarcă acum!
Doamne, Frederik, poți să dai muzica mai încet?
Frederik!
Poți să dai muzica mai încet, te rog?
Nu-ți place iubitul meu Adams?
Îmi place cafeaua.
Aseară a fost frumos.
N-am dormit de mult așa aproape...
Nu știu de când.
A fost plăcut.
Arăți foarte diferit când dormi.
Nefericită?
Cum arătai când ne-am cunoscut.
Aveam 29 de ani când ne-am cunoscut.
Arătai minunat.
Frederik...
Frederik!
Ce?
Ce e?
N-am mai făcut sex de luni de zile.
Dacă e vina bărbii, scap de ea.
Dacă e vina burții, s-ar putea să dureze mai mult.
Sau e din cauză că nu sunt în departamentul de Filosofie?
Ești soțul meu. M-am măritat cu tine.
Am câștigat bătălia, dar am pierdut războiul, nu?
Tot aici sunt, nu?
Cum merge lucrarea?
Am terminat-o. Cât de cât.
Ai terminat-o? Pe bune?
MAGGIE Putem să vorbim?
Ăsta e motiv de sărbătoare.
Șefii de departamente și absolvenții sunt convocați.
Am putea... Nu știu...
să chemăm în vizită niște... oameni?
Sau să ieșim?
Poate? În oraș?
Cum vrei.
Da. Sună bine.
Kim, sunt Alma. Sună-mă!
Puteam să facem asta la mine acasă.
N-aș vrea să risc să fiu demisă.
Credeam că Alex nu e „avocat adevărat”.
Cineva ar trebui să-i spună asta. Ce vrei să vorbim?
Nu vreau să te superi.
Nu știu de ce am luat-o. Am...
A fost o acțiune ciudată și impulsivă.
Dar nu pot să nu mă întreb...
dacă ai pățit ceva asemănător cu ce mi s-a întâmplat mie...
De ce nu mi-ai spus?
Îmi dai voie?
Ai tradus-o pe internet?
În vremurile astea e imposibil să mai ai un secret.
- Nu știi nimic despre mine. - Și a cui e vina?
Nu ai dreptul
la nicio informație despre mine și despre viața mea.
Și, totuși, tu ai atât de multe despre mine!
Nu ți-am cerut nimic.
Dar ai acceptat oricum.
La început, am crezut că suntem apropiate
sau că ești interesată de mine, ca persoană.
Dar acum nu pot să nu mă întreb
dacă nu ai un fel de perversiune bolnăvicioasă și vampirică
de a stoarce tot din mine fără să dai nimic la schimb.
Mulțumesc. Sunt căsătorită.
Așa te porți cu cei care țin la tine?
I-am spus lui Kim.
Ar trebui să vorbești cu cineva despre asta.
Încerc să te ajut.
Nu.
Tu... încerci să ne convingi și pe mine
și pe tine că faptul că mi-ai încălcat intimitatea
a fost un lucru bun și moral deoarece ai avut dreptate.
Lasă-mă în pace, Maggie!
Pleacă!
La naiba! Kim, sunt Alma. Te sun pentru a 15-a oară.
Băga-mi-aș!
Adorno a scris în Minima moralia...
„Nu există viață justă în viața greșită.”
Ce vrea să spună, de fapt?
În regulă. Vrea să spună
că nu există o viață corectă într-o lume greșită.
Ori aparținem acestei lumi și condițiilor sale,
ori suntem conștienți de ce e corect și, prin urmare,
suntem alungați din societate.
Dar, atunci, de ce să acționăm moral dacă e imposibil?
Ăsta nu e doar nihilism?
Cred că ar putea fi relevantă...
explicația lui Hannah Arendt asupra paradoxului lui Ulise.
Deci Ulise era la curtea feacilor
și...
un poet orb...
Aoidos.
Aoidos. Da.
Aoidos a început să cânte povestea Troiei și a unui erou, Ulise,
despre care nu știa că stă chiar în fața lui.
Deodată, Ulise a început să plângă.
Arendt spune:
„Normal că nu mai plânsese niciodată
„până nu a auzit ce se întâmplase de fapt.”
„Doar ascultând narațiunea i-a înțeles pe deplin sensul.”
Tu ce înțelegi din asta?
Că Ulise a acceptat că e un erou
doar când povestea i-a fost spusă de altcineva.
Dar nu doar de altcineva. De „celălalt”,
un poet orb care nu avea vedere exterioară, ci doar interioară,
deci mai multă cunoaștere.
Așadar, o astfel de relatare a „celuilalt”
poate atenua nihilismul și ne poate da un sentiment de liniaritate?
- Sentimentul că avem un scop? - Când spuneți „celălalt”,
la cine vă referiți, mai exact?
Nu mai lua lucrurile ad litteram! Când încerci să-l transformi...
pe „celălalt” din concept filosofic într-o entitate binară sociopolitică,
ești ca un turist transpirat într-un muzeu de artă modernă, care vede
un tablou de Pollock și zice: „Fii-meu putea să facă asta.”
E imatur și regresiv, și ratează toată esența.
Bun. În ce privește condiția umană universală a...
A unui...
Katie?
Scuze! Nu înțeleg.
Ce...
Ce parte a argumentului pe care l-ai prezentat nu o înțelegi?
Este...
Mie mi se pare
că scuzați la propriu, nu conceptual,
alienarea cuiva, deși, în aparență, susțineți contrariul.
Îți dai seama că ăsta e un curs de filosofie, nu?
Ce crezi că facem aici?
E ceva în neregulă...
cu întrebarea ta, Katie, și de asta nu prezintă interes pentru mine.
Și anume faptul că atunci când mă refer la „celălalt”
tu presupui că am o intenție negativă.
Când, de fapt, tu ești cea care, în mod instinctiv și inconștient,
- ... face acea asociere. - Nu cred că...
Să nu crezi, Arthur!
Tu, Katie,
pledezi pentru drepturile unui poet simbolic,
în timp ce, de fapt, refuzi să-i permiți „celuilalt” să existe.
Pentru că tu crezi că a recunoaște diferența
și a o numi e greșit.
Deci ce este corect?
Ce te-ar putea face fericită?
Vrei să construim o societate conform specificațiilor tale exacte?
Vrei să construiesc o lume
special pentru tine, care să aibă toate colțurile rotunjite?
Vrei să-ți umplu celula cu amabilități și cu avertismente care să te protejeze?
Nu de asta sunt aici. Sunt aici ca să predau, fir-ar să fie!
- Bine? - Bine.
În regulă.
Bun. Super!
În regulă.
Marcus! E în sală și afurisitul de Marcus! Ai ceva de adăugat?
Nu, dnă profesoară Imhoff.
În regulă.
Aș vrea să nu fi fost nevoie de ședința asta
și sigur ați vrea să nu fi fost nevoie să fiți aici.
Am suferit o încălcare gravă a valorilor Universității Yale.
E un semnal de alarmă pentru mine și pentru noi toți.
După cum știți,
o doctorandă a adus acuzații împotriva unui profesor.
Dnă profesoară Imhoff!
Poți să mai rămâi puțin?
N-are rost să mai tragem de timp.
Am fost informați
că ai completat o rețetă
pe numele dnei dr. Sayers, pe care aceasta nu ți-a prescris-o.
Poftim?
Walgreens de pe strada Park a semnalat că rețeta
a fost depusă fără confirmare online.
Când dr. Sayers și-a dat seama cine a completat-o, ne-a informat.
Nu știu despre ce vorbiți.
Alma, există o dovadă fizică destul de incontestabilă.
Kim a decis să nu depună plângere, dar trebuie să decidem
în mod colectiv ce măsuri disciplinare trebuie luate.
Cred că putem spune că discuția legată de titularizare e...
întreruptă.
Întreruptă?
Pe termen nelimitat.
- Cred că e fascist. - Dar apare în ziar, deci...
- Nu se oprea din râs. - Doamne!
Da, e un precedent negativ. Creează un precedent urât.
- Doamne, glumești? - Da. Nu.
De ce?
Trebuie să-i spui.
- Cred că el a fost. - Pa, Charlie!
Alma, ce cauți aici?
- Vreau să vorbim. - Nu e o idee bună. Maggie!
Nu ai niciun protest obscur la care să te enervezi în mod public?
E în regulă. Sunt bine.
E bine.
- Maggie... - Persoană ce ești! Pleacă!
- E în regulă. Serios. - Bine.
- Să mergem acolo? - Nu, e în regulă.
Alex are dreptate.
Probabil că n-ar trebui să vorbim așa.
Oamenii spuneau că ești umbra mea.
Frederik spunea mereu asta.
Că mi-ai copiat comportamentul și stilul vestimentar.
Bine, poți să te oprești.
- Nu are logică. - Da.
- Despre asta scriem un referat? - Da.
- Bine. - O să fie... Ce a spus?
Știu că simți ceva pentru mine.
Ce înseamnă asta? Ce faci? Alex e acolo.
Frederik greșește în multe privințe,
dar mereu a avut dreptate în privința ta.
Ești cea mai rea tipologie de student mediocru
care are toate mijloacele de a reuși,
dar niciun pic de talent sau dorință de a face asta.
Cu toate astea, pe tine se risipesc
atâtea resurse și timp dedicat de către alte persoane.
Printre care și al meu. Și lucrarea ta,
plagiată în mod atât de evident,
debordează de lene
combinată cu speranța ta disperată
că o să meriți investiția.
Bine.
Nu știu despre ce ai impresia
- ... că crezi că vorbești... - Scutește-mă! Te rog.
Te rog.
Nu mă mai simt în largul meu să discut cu tine.
Nu totul ar trebui să te facă să te simți în largul tău.
Nu totul ar trebui să fie o baie călduță
în care să te scufunzi până adormi și te îneci.
Și nu există recompense după moarte
pentru că ai suferit cât s-a putut de mult în timpul vieții.
Ți-ai construit o viață care îți ascunde
privilegiul accidental, dependența
și dorința disperată de a impresiona.
Măcar eu am respectul de sine
să exprim în mod evident ce îmi doresc. Dar tu?
Totul e o minciună.
Locuiești într-un apartament de zece ori mai ieftin decât ți-ai permite?
Ieși cu cineva cu care n-ai nimic în comun
deoarece crezi că identitatea acelei persoane te face interesantă.
Te ții scai de mine deoarece crezi că afecțiunea mea
îți oferă credibilitate, o altă mamă adoptivă
care s-o înlocuiască pe cea insuportabilă. Sunt doar minciuni.
Nu degeaba cred toți că ai mințit în legătură cu Hank.
La naiba!
Javră proastă! Habar n-ai ce mi-ai făcut.
Ajunge, să mergem!
- Ești bine? - Da, Alex.
- Îmi pare rău. - Ești bine, iubito?
- Ce naiba ți-a zis? - Sunt bine.
Doamne! La naiba! Hai, să mergem! Sunt cu tine.
Hai să plecăm de aici!
Mulțumesc. O zi bună!
Da, e jenant.
De când ești aici?
Astăzi?
Am tot venit și am plecat.
De unde ai cheile mele?
Tu ce cauți aici?
E apartamentul meu.
Mi-ai dat cheile de Crăciun, când venise sora mea în vizită.
Nu ți le-am înapoiat.
Am avut o zi proastă. Vrei să bem?
Da.
- Vrei? - Nu, mulțumesc.
De fapt, da.
Uită-te la noi...
Doi Icari.
Ai auzit.
Veștile circulă repede.
Din câte știu, încă trăim.
Ce înseamnă să trăiești, când ți se fură dreptul la existență?
În adâncul sufletului, mă așteptam la asta.
Mă așteptam ca putreziciunea din mine să fie
văzută de alți oameni chiar înainte să reușesc s-o elimin.
Ai vorbit ca o femeie adevărată.
Eu nu m-am simțit niciodată putred.
Ai vorbit ca un bărbat.
Pe care l-ai iubit cândva.
Da.
Știam că am dreptate.
Dar ai insistat s-o auzi de la mine.
Sigur că da. Sunt un om simplu.
Vreau să mi se răspundă la sentimente.
M-ai iubit?
Zău așa, ți-am spus.
Ți-am spus.
De nenumărate ori.
Nu s-a ofilit.
Nu din partea mea.
De ce crezi că sunt aici?
Dar nu ești.
Ce?
Un om simplu.
Maggie m-a plesnit.
- Poftim? - Mi-a dat o palmă.
Ți-a dat o palmă?
Fir-ar să fie!
Mi-aș dori să fi fost invers, dar...
Totuși,
nu i-am susținut alegerile în viață
și i-am spus că știu despre plagiat,
- ... deci n-a fost nejustificat. - I-ai spus ce ți-am zis?
Nu. Disertația. Am știut dinainte să-mi zici tu.
Cum ai spus și tu, era evident pentru oricine arunca un ochi.
Ai știut?
Ai știut în tot acest timp?
De ce nu mi-ai spus?
- N-am crezut că va conta. - N-ai crezut...
N-ai crezut că va conta?
Tu ce ai fi făcut?
Ai fi tras o linie între două puncte disparate și ți-ai fi argumentat cauza
împotriva unei tinere abuzate?
- Te agăți de orice. - Da.
- Pari disperat. - Exact.
Sunt un om disperat. Sunt extrem de disperat!
Le dădeai alte motive să te distrugă.
Aș vrea s-o fi făcut.
Decât să mă lase să mor aici, în obscuritate.
Știi de câte ori
m-am gândit să sar în debarcaderul ăla? Ai idee?
Nimic din ce aș fi făcut n-ar fi putut schimba...
N-ai de unde să știi!
Nu poți să știi asta.
Crezi că am făcut-o?
- Ce? - Crezi că am violat-o?
Ai flirtat cu toate, Hank.
Am flirtat? Am flirtat.
Da. Și ce? Care „toate”?
Cu toate studentele tale.
Puteai să regulezi foarte multe.
Deci ești geloasă? Asta e...
Nu sunt sigură.
Fiindcă n-am făcut-o.
Deoarece, ca un idiot ce sunt,
am încălcat regulile în privința sexului
doar cu tine.
La naiba!
Fir-ar să fie!
Dumnezeule!
- Băga-mi-aș! - Ești un idiot.
Dă-mi să văd!
Doamne!
Hei...
Ești un idiot.
Hank.
Nu, te rog.
Hank!
Hank, încetează!
Lasă-mă! Doamne!
Dumnezeule!
Ieși afară!
A fost o greșeală. Pleacă!
Te rog...
pleacă!
15 APELURI PIERDUTE NUMĂR NECUNOSCUT
FRANK IBSEN trebuie să te uiți la asta URGENT
ANNA - E adevărat?
MAGGIE RESNICK: DEZVĂLUIRI DESPRE „MENTORUL” NECHIBZUIT
Ai văzut asta? Ești bine?
Ea este!
- Dnă profesoară! - Uitați!
- Iat-o! - Dnă profesoară!
- Haideți! - Dnă profesoară!
Dnă profesoară, o să trageți la răspundere Universitatea Yale?
Vrem să vorbim.
- Vrem doar să vă asumați răspunderea. - Nu, îmi pare rău...
- Vrem dreptate. - Îmi pare rău... Vă rog.
- O credeți pe Maggie? - Noi o credem!
Sunteți dispusă să declarați că el a greșit?
Vrem răspundere.
- Credem în femei! - Nu. Eu...
- La naiba! - Se simte bine?
Nu știu. La naiba!
- Faceți loc! - Se simte bine?
- Înapoi! Faceți loc! - N-am atins-o. Jur!
A căzut din senin.
Bună!
Cum te simți?
Ca naiba.
Ei bine...
așa te simți de la ulcere perforate multiple.
Doctorul a spus că ai avut dureri mari.
De ce nu ai spus nimic?
Ai primit...
foarte multe telefoane.
Toate de la același număr.
Și...
o să treacă, nu?
O să apară o altă catastrofă și totul va fi dat uitării.
Citește-mi!
Al...
Te rog.
„E ceea ce Resnick numește «Decalajul generațional feminist»,
„spunând că Alma a trebuit să lupte pentru tot ceea ce i s-ar fi cuvenit,
„dar că nu poate concepe progresul, așa cum l-a atins ea,
„decât prin supunerea ei în fața agendei abuzive a patriarhatului.”
„Alma m-a dezamăgit ca profesoară, dar, mai mult, m-a dezamăgit ca femeie,
„ca mentor. Iar acum sunt doar o altă femeie de culoare
„care spera la o recunoaștere egală și corectă
„din partea unei femei albe,
„dar care a primit în schimb doar o subjugare simbolică.”
Putem ataca asta, da?
Să venim cu un contraargument?
Vreau să-ți spun ceva.
Ți-am spus că,
atunci când eram mică, cel mai bun prieten al tatei m-a agresat sexual.
Dar nu e adevărat.
Eram îndrăgostiți.
Era foarte bun. Era foarte chipeș.
Mă holbam la el de la distanță.
Uneori mergeam cu tata la muncă
doar ca să-l pot vedea.
Nu mă puteam concentra la ore,
la școală, cu prietenii,
totul părea atât de...
banal!
Cu excepția lui.
Era singurul lucru care mi se părea real.
M-a sărutat prima dată la o zi după ce am împlinit 15 ani.
Și...
când...
Cam peste șase luni.
A zis că sunt prea tânără, dar insistasem.
A fost cea mai fericită perioadă a mea.
Apoi, din senin, a spus
că a întâlnit pe altcineva și...
Pe cineva mai potrivit.
A început...
s-o aducă la petrecerile părinților mei și...
să mi-o fluture în față, de parcă...
încerca să dovedească cât de puțin îi pasă.
A fost atât de crud!
Așa că am inventat o poveste...
care știam că-l va răni mult.
Și, peste trei ani, s-a sinucis.
Pe vremea aia deja retrăsesem ce-am spus, dar...
n-a mai contat.
Am vrut să-l rănesc cum am crezut că m-a rănit el pe mine și am făcut-o.
Alma, erai...
foarte tânără.
Fetele tinere vor să li se întâmple lucruri de adulți
mai repede decât sunt pregătite pentru ele.
Dar întotdeauna e treaba adultului
să protejeze inocența copiilor.
Nu.
Nu i-am dat de ales.
Întotdeauna există o alegere.
Nu contează dacă l-ai vrut
sau dacă i te-ai oferit pe tavă,
trebuia să te respingă din prima.
Nu. A făcut-o.
A făcut-o. M-a refuzat.
Era un om bun și l-am distrus cu o minciună.
Alma.
N-a fost o minciună.
Te tot gândești...
că n-a greșit cu nimic.
Te tot învinovățești.
Crezi că-ți poți permite să vezi adevărul?
Adevărul este...
că îl iubesc.
Și eu te iubesc pe tine.
CINCI ANI MAI TÂRZIU
Asta e ceva nou.
Da, ne-am uitat... Se ridică
din copaci... Uită-te la scântei...
Nu știu dacă poți filma mai sus, dar uite cum zboară scânteile!
Le vezi pe toate în fum.
Pot să... Vântul e cam... Nu...
S-au stins acolo. Dar pot fi duse de vânt kilometri întregi
și pot să aprindă...
Să cadă pe acoperișuri, să provoace incendii.
Dnă decan Imhoff? Întâlnirea de la 16:00. Ați spus să vă amintesc.
Mulțumesc, Peter. Mă pregăteam să plec.
E oribil, nu?
Cu siguranță.
Dar aceste scântei sunt ca fulgii de zăpadă.
Cad peste tot în jurul nostru.
Soarele... Adică, e o imagine incredibilă.
Nici nu se poate vedea soarele. E complet acoperit.
Bună, Alma, sper că ești bine.
Bem ceva în două săptămâni?
Meta, compania-mamă a Facebook și Instagram,
a anunțat vineri că își încheie programele
de diversitate, echitate și incluziune.
Meta a anunțat că încheie programele de verificare
în SUA. Schimbă și abordarea privind mesajele de ură...
Scuze că am întârziat.
- Am comandat fără tine. - E-n regulă.
Vinul e surprinzător de bun.
Nu mai beau, așa că...
- Nimeni nu bea. Mă bucur să te văd. - Da.
Ești neschimbată.
- Minți. - Nu.
Dar...
cei care trăiesc pentru un singur lucru parcă nu îmbătrânesc.
Aici ne ducea Hank pe toți.
Acolo era masa lui.
Uneori... încă mă întreb unde e.
Face o grămadă de bani cizelând imaginea unui democrat.
„Prohodul intelectului e politica.”
Asta spune mereu Frederik.
- Mai sunteți împreună? - Încă suntem împreună.
Și Alex?
Dar am auzit că e foarte bine.
E pe cale să-și găsească un partener.
Ți-am citit articolul.
Mi s-a părut inteligent. Mărturisirea ta, căința.
A fost scris bine, nu crezi?
Cred că a fost scris în așa fel încât să obții tot ce ți-ai dorit.
Și tu? Ești căsătorită?
Logodită.
- Felicitări! - Da.
- Cine e norocoasa... - Nia.
E minunată.
E incredibil de inteligentă și... Vrei s-o vezi?
Desigur.
E superbă.
Câți ani crezi că are?
Patruzeci și trei.
E directoare de curatoriat la New Whitney.
Poți să dai mai departe.
Vezi tu,
cred că am petrecut atât de mult timp dorindu-mi să eșuezi,
încât m-am gândit că suntem chit.
Probabil că nu mai contează acum...
dar știu că te-am rănit și îmi pare rău, Maggie.
Nu știu dacă te așteptai la mai mult...
E drăguț.
Cred...
cred că atunci am fost foarte confuză.
Nu am știut dacă vreau să fiu ca tine sau să fiu cu tine.
Și acum?
Mereu am știut că suntem diferite, dar...
acum știu că ăsta e un lucru bun.
Îmi place să simt ce mi se întâmplă,
și pe tine nu te afectează nimic.
Am pierdut totul.
Și uită-te acum la tine!
- Crezi că sunt un om rău? - Eu...
Mai contează?
Am renunțat de mult la ideea de răzbunare.
Dar am o curiozitate.
După toate astea, ești...
Chiar ești fericită?
Da, chiar sunt.
Mă bucur pentru tine.
Ai reușit.
Ai câștigat.
Nota, vă rog!
Tăiați!
DUPĂ VÂNĂTOARE DE LUCA GUADAGNINO
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor Anca Tach