Hallå?
BARN FÅR EJ BETRÄDA OMRÅDET
Värdelösa jävla sopa. Välkommen till mardrömmen.
Låt det inte bli du, Shite.
- Vart fan ska du? - Du fixar det här, Jimmy.
- Gamle Nick lär få kul med dig. - Han verkar aldrig ha sett en kniv förut.
- Darriga jävla skithög. - Titta på bäbisen!
- Det är för gamle Nicks skull. - Kom igen nu, jag är uttråkad.
- Ta honom, nu har du chansen. - Din lille skit.
Fingrar!
Det här är en strid på liv och död.
- Ingen nåd. - Ja, Sir Jimmy.
Ser du på, Fader?
Herre.
Mörkrets furste.
Är du redo att se om gossen har vad som krävs för att bli ett finger?
Bra.
Då så.
Slåss.
Kom igen, för fan! På honom!
- Kom igen! - Nita honom.
Ser du den här? Jag ska göra det lättare för dig.
- Pass på, Shite. - Kom an!
- Kom igen. - Ta honom!
Osis, kompis. Gör det ont?
- Du tappade kniven. - Snälla...
Vill du plocka upp den?
Varsågod.
Snyggt, Shite!
Jajamän!
Jävla skithög.
- Du lattjar ju bara. - Skit i det du, Jimmy. Det var min plan.
Jag jäklas bara, grabben.
Kom igen, ta den.
Plocka upp den!
För sakta, kompis.
Jag kan hålla på i timmar.
Döda honom bara, han är ju pytteliten.
Vi gör så här. När jag är klar med lillskiten
kan du och jag ta en svängom.
Satan!
Fan också! Ditt lilla jävla as!
Jag ska flå dig med din egen jävla kniv.
Vad i helvete!
- Fy fan... - Du är körd, Jimmy.
- Vad menar du? - Han träffade pulsådern.
- Åh nej... - Det där var mycket blod.
Helvete... Nej, nej, nej!
Fan också!
Hjälp mig, nån!
- Sluta garva! Hjälp mig! - Det funkar inte så.
- Sir? - Jimmy har rätt, det funkar inte så.
Helvete! Jesus Kristus!
Jesus! Herregud! Kristus och Gud!
- Varför ropar du på såna fittor? - Sir, hjälp mig. Jag är rädd.
Jäkla grinolle.
- Sir, jag börjar bli... - Vadå, Jimmy?
Börjar du bli hungrig?
Kåt?
Sömnig?
Jaså, sömnig.
Signe dig.
Vad heter du, pojk?
- Spike. - Spike? Nej, nej...
Nej, det låter inte rätt. Jag tror att du heter...
Jimmy, Jimmy, Jimmy
Du heter Jimmy.
Jimmy.
- Är han inne? - Han är inne!
Den är min!
Nej, nej, nej!
Ser man på, en smittad patient.
Det här är märkligt. Det kan vara första gången i världshistorien, Samson.
Ja, du har ett namn.
Jag valde det när jag såg den nya alfan som hade valt skogen som sin jaktmark.
Jag namngav dig utifrån din storlek, din styrka och ditt hår.
Jag är doktor Kelson. Men just nu känner jag mig snarare som Androcles
när han drog taggen ur lejonets tass.
Vilket innebär...
...att du står i skuld till mig.
Jag skojar bara, jag tillhör NHS.
Det är kostnadsfritt.
Det här var intressant.
Jag tänker lita på dig, Samson. Det är vad jag har beslutat.
Jag har det du vill ha här.
Om du dödar mig och sliter huvudet av mig så får du inte mer.
Det är en transaktion, Samson. Quid pro quo.
Plötsligt är jag inte så säker på att du förstår latin.
Gudskelov, det gör du.
Just det.
Jag undrar om du förstår nånting jag säger.
Om inte innebörden av mina ord,
så innebörden av mitt tonläge.
Jag utgör inget hot mot dig.
Jag vill dig inget illa.
Känner du igen hur ditt namn låter?
Samson.
Det vore helt otroligt att få höra dig säga bara ett enda ord.
Det vore mirakulöst...
...att få upptäcka att infektionen ligger över ditt sinne.
Att den fördunklar det, men inte ersätter det.
Har du minnen kvar i det här stillsamma tillståndet? Spår av vad du en gång var?
Eller förser jag dig bara med frid och andrum?
Det är inget fel med det, Samson.
Det är inget fel med frid och andrum.
Det är inget fel med det.
Inget fel med frid och andrum...
Det sitter fortfarande kvar.
Samson...
...din pärla.
Jag ska ta en titt där borta.
Jonno.
Om han ser oss kommer han att skrika.
Jonno, låt bli...
Hjälp!
- Spring! - Jonno, då?
Hjälp!
- Jag, då? - Spring!
Vänta!
Lämna mig inte!
Stick inte!
Kom, Tom. Kom igen, för fan!
- Vad ska vi säga? - Det som hände.
- Men Jonno dog ju. - Jonno dödade sig själv.
George.
Jag har tyvärr dåliga nyheter.
- George, jag sa... - Vi har besök.
- Va? - Vi har besök.
Hejsan.
Kom och hälsa.
Tinky Winky gick ingenstans utan handväskan, förutom den här gången.
- Ni anar förstås hur det slutar. - Tinky Winky!
- Tinky Winky åkte hem igen. - En klassiker.
Laa-Laa och Po hade inte bara blivit av med ett av äpplena,
utan hela jävla väskan.
Känner ni inte till Teletummies?
De är fenomenala. De hade en tv-skärm på magen.
De såg sig själva på tv, och hade en annan tv på magen.
Som de också såg sig själva på. Och så vidare, i det oändliga.
Jimmima, dansa Dipsydansen.
Perfekt.
- Är hon inne? - Hon är inne!
Hejsan.
Vad gör ni här?
Vi njuter av trevligt folks gästfrihet.
Vi, en grupp hungriga och trötta vandrare,
togs emot med öppna armar och breda leenden.
- Vi fick mat... - "Togs emot"?
- Du sabbade mitt flow. - De dök bara upp.
- Grinden var öppen. - Nej.
Vi togs emot och fick både magar och hjärtan fyllda.
- Är vi inte välkomna? - Det vet ni.
Nu vet jag. Nej, fortsätt dansa.
Åh nej, vi tycks ha fått...
...en dålig start.
Vi har ju inte presenterat oss. Fingrar.
- Jimmy. - Jimmy.
- Jimmima. - Jimmy.
Jimmy.
Roberto Calamari.
Svårflörtad jävla publik.
Det var ett skämt. Jag heter också Jimmy. Vi är Jimmy allihop.
Tänker ni ge er av?
Ja.
Men vi tänker givetvis döda er först.
Spring!
Det skulle frustrera gamle Nick att mista både henne och barnet.
Ja, Sir Jimmy.
Vi stannar här inatt och visar nåd.
Imorgon beger vi oss till nya ängder. Sök nya ängder.
Missar jag nåden?
Stick, för fan.
Tinky Winky och de där jävla äpplena. "Ni anar förstås hur det slutar."
Självklart. Jag har hört historien en miljon gånger.
Det är fan inte sant.
Gamle Nick såg att människornas värld hade havererat och endast upplevde disharmoni.
Så gamle Nick släppte lös sina demoner i människornas värld.
Människornas värld besegrades, och blev som ett slocknade ljus.
Och Gud gjorde ingenting...
...ty han var osynlig.
Han hade inte ens kunnat slå sig ut ur en papperspåse.
Sålunda blev människornas värld gamle Nicks rike.
Och hans rike var helvetet.
- Är vi inne? - Vi är inne!
Sen talade gamle Nick till sin favoritson, vars namn var Jimmy Crystal.
Och han sade till Jimmy:
"Du är nu Sir Lord Jimmy Crystal, och du ska bli min högra hand.
Den ska vara stark och ha sju fingrar.
Varje finger ska vara en klo, och ni ska sprida nåd i människornas värld.
För detta ska du bli min tronarvinge
och dina sju fingrar ska hålla din krona."
- Är jag inne? - Du är inne!
Jag är Sir Lord Jimmy Crystal.
Gamle Nicks favoritson.
Det här är mina fingrar. Vi reser land och rike runt
och söker själar till min fader.
Och vi erbjuder er...
...nåd.
- Jimmies. - Ja, Sir Jimmy.
Dagens nåderika handling blir...
...avlägsnandet av skjortan.
Nej, snälla...
- Hejsan, morfar. - Jag ska få dig att gråta och skrika.
Gör det ont?
Jimmy?
Snälla, jag kan inte...
Lös det där, Jimmy Ink.
Du kommer inte undan. Det här är vad vi gör.
Jag kan inte.
Snälla.
Jag kan inte, snälla...
Snälla.
Okej, stanna härute.
Samson...
...min vän.
Vi behöver prata om en sak.
Medicinen jag har gett dig är en blandning av olika saker.
Men den huvudsakliga och mest kraftfulla beståndsdelen är morfin.
Med din konsumtionstakt räcker det bara i två veckor till.
Under de senaste 28 åren har jag sökt igenom vartenda medicinskåp inom tio mil.
Vi kommer inte att hitta mer.
Förr eller senare kommer opiatfriden du har funnit hos mig...
...att ta slut.
Men det finns en sak jag kan erbjuda dig.
En annan sorts frid.
En plats i ossuariet.
På sätt och vis ett hem.
Hos mig.
Jag vill ge dig varaktig frid.
Jag tror att du också vill få frid. Det är därför vi har blivit vänner.
Goda vänner.
Om det bara fanns nåt sätt för dig att visa ditt samtycke.
Bara minsta lilla bifall.
Sov gott, Samson.
Måne.
Va? Sa du...
Samson...
Du talade.
Säg det igen.
Måne.
Jag behöver starka fingrar. Starka fingrar bildar en stark näve.
Hördu, lyssna!
Fokusera.
Du...
Välj ett finger att slåss mot.
Om du vinner tar du över den platsen och jag kallar dig Jimmy.
Om du förlorar visas du nåd.
Om du vägrar visas du nåd.
Nicka eller skaka på huvet.
Bra.
Vilket finger väljer du att möta?
Henne.
Jag väljer henne.
Fader,
herre, pappa,
konung, konungarnas konung...
Anslut dig till oss.
Ja, vi tackar dig.
Vi är tacksamma.
Gamle Nick är här, Jimmies.
Han ser på genom mina ögon. Han känner doften av blodet och rädslan.
Nu viskar han, jag känner hans läppar mot örat. Han säger...
...slåss.
Så slåss, för fan.
Kom igen...
- För jävla enkelt. - Jag får det att se lätt ut, idiot.
- Dags för tubby-nattinatt! - Dipsy Laa-Laa!
Vilken sopa. Kolla hur han försöker resa sig, den dumma jävla...
Igen, igen!
Vackert utfört, Jimmima.
Gossens smärta glädjer gamle Nick.
Gamle Nick säger...
...nåd.
Välj sätt.
Jag vill dra av honom byxorna.
Gamle Nick säger: "Perfekt."
Han skiter ner sig.
Ser du de andra idioterna?
Lyssna på mig!
De hade bara huggit dig i halsen.
Men inte jag.
Du valde mig för att du trodde att jag var svagare.
Vad ska du tänka...
...när jag sliter huden av din...
Min katt har sprungit bort...
Min katt...
Mums för kattungar!
Molnlagring!
Vad fan?
Där! Däruppe!
Jävla slyna! Jävla skit!
- Ta henne! - Din dumma lilla fitta!
- Jag ska döda dig, fittjävel! - Ta henne! Snabba på!
- Hon är där! - Var då?
- Peka ut henne! - Ser du henne inte, jävla miffo?
Jag vill ha henne vid liv! Vid liv!
Kom fram nu!
- Nu kommer vi! - Visa dig, för fan!
Upp med er!
- Sug på den, slyna! - Var är hon?
Jimmy!
Sätt fart, ut härifrån!
Fan, vad de skriker.
Men det skriks alltid när det visas nåd.
Fast det låter inte som det brukar. Tycker du att det låter normalt, Jimmy?
Hur ska skrik låta? Som skitskraja människor.
Det är bara jag som tänker för mycket.
Släck honom!
Jag brinner! Jag brinner, för helvete!
Snälla...
Grabben, ta fast henne!
För henne till mig!
Kom igen!
Låt mig följa med.
Snälla, låt mig följa med.
Tack.
Han är död.
Fan också...
Sir.
Du är ensam.
- Ja, Sir Jimmy. - Sa jag inte åt dig att hämta kvinnan?
Jo.
Hon som krossade Jimmimas skalle med en stor jävla krok.
- Varför släppte du en sån som henne? - Jag släppte henne inte.
Var är hon, då?
Hon försökte fly. Hon kämpade emot så jag blev tvungen att döda henne.
Hon kämpade emot, Jimmies.
Hon kämpade emot.
Jimmy här hade inget val.
Han riskerade att bli övermannad av en gravid kvinna.
Hur dödade du henne?
- Med en pil. - Var är liket?
Det var mörkt.
Nånstans i skogen.
Svår att hitta, misstänker jag.
- Ja. - Varför skar du inte av ansiktet åt mig?
Eller hennes ofödda barn. Nånting som visar lite initiativförmåga.
- Varför grinar du? - Det gör jag inte.
- Förlåt. - Det är inte mig du ska be om ursäkt.
Det är gamle Nick du har svikit.
Borde jag kalla på honom?
Och fråga om han godtar din ursäkt, eller om han kräver nåt mer.
Ditt avskurna fula jävla fejs, till exempel.
- Nej, snälla... - Du borde kalla på honom, Sir.
- Fråga om jag får visa nåd. - Vill du visa nåd, Jimmy?
Han dödade praktiskt taget Jimmima själv. Det var han som borde ha valts.
Han förtjänar inte att vara ett finger. Kolla på honom, den jäveln bara skakar!
Jag håller med.
- Vi borde fråga gamle Nick om unge Jimmy. - Ja, det borde vi.
- Jag kallar på honom nu. - Nej.
- Vi borde fråga personligen. - Vad menar du?
Vi borde fråga gamle Nick personligen.
Han dyker inte upp hux flux när man kallar.
Självklart inte, men jag...
Vadå?
Jag såg honom.
- Såg du honom? - Tidigare idag.
- Såg du gamle Nick? - Med egna ögon.
Han hade röd hud, och han var gammal.
Och han hade en stor byggnad av människoben bakom sig.
Hans palats, törs jag nog påstå.
Och han dansade runt med en av sina egna demoner. En alfa dessutom.
En alfa satt vid sin herres fötter, from som ett jävla lamm.
Så borde vi inte låta gamle Nick själv bestämma?
ÖRTMEDICIN
MEDICINSK ETIK
Amoxillin, Naloxon...
Naloxon.
Psykofarmaka
Aj fan...
Dag, dag, dag, dagtid.
Samson!
Fan också.
Är det han?
Är det verkligen gamle Nick?
Är det där verkligen gamle Nick?
Är det han?
- Ja, det är det. - Är det?
- Det där är gamle Nick. - Heliga helvete!
- Oheliga helvete. - Snyggt, Jimmy.
Visste du att din pappa var här?
- Ledde du oss hit? - Ja, det gjorde jag.
Eller, jag visste inte att han var här i det här slottet.
Det var en överraskning, men...
Han har några stycken runtom i kungariket. Några riktigt fina i skotska högländerna.
Det här måste vara nytt, och därför okänt för mig.
- Det tycks ha stått här ett tag. - Ja, det ser rätt gammalt ut.
Nytt, som i fem, tio år. Vilket inte är mycket när det gäller arkitektur.
Ska vi gå ner dit och träffa honom?
Nej!
Inte förrän jag har pratat med honom.
Han kanske inte vill ha besök.
Man vill inte träffa gamle Nick när han har en dålig dag.
Ni stannar här.
Jag ska snacka med honom. Snart tillbaka.
Hallå.
Hej.
Så...
- Är du gamle Nick? - Gamle Nick?
Ja.
Nej.
- Är du inte gamle Nick? - Nej, det är jag inte.
- Jag känner ingen sån. - Alla känner till gamle Nick.
Jag gör det ärligt talat inte. Jag heter Ian.
Ian?
- Är du säker? - Ja, helt säker.
För gamle Nick är känd för att vara lite lurig.
- För att spela spel, så att säga. - Vänta nu, när du säger gamle Nick...
- Menar du Satan? - Klart som fan.
Hur kan du tro att jag...
Jaha, min hudfärg och alla ben.
Du kan slappna av. Jag är inte Satan.
- Jag är doktor Ian Kelson. - Doktor?
Vilka är då de här stackars jävlarna? Dina patienter?
Det är ett ossuarium, en minnesplats för de döda. Det är som en kyrkogård.
- Och din hud är orange på grund av... - Det är jod. Det dödar viruset.
- Viruset? - Som orsakar smittan.
En doktor.
En ateistdoktor.
Okej.
Du tror alltså att den här zombieskiten orsakades av vetenskap, baciller och sånt?
- Istället för? - Gamle Nicks vrede mot människorna.
Jag förstår.
Jag är ateist och du är satanist.
Där har vi det. Mysteriet är löst.
Jag fattade ärligt talat inte vad fan som pågick. Jag är alldeles svettig.
Jag trodde jag skulle få träffa min far.
- Är allt det här ditt verk, Ian? - Ja.
Jag gillar ditt arbete. Rena jävla knockouten.
Tack, men vad sa du nyss om att träffa din far?
Ja, hjärtat höll på att hoppa ur bröstet.
- Eftersom din far är Satan? - Japp.
Gamle Nick är min farsa.
Men...
- Nä, strunt samma. - Jag pratar gärna.
Skit samma.
Jag känner faktiskt inte min far så bra.
Han talar ofta till mig, men jag får aldrig umgås med honom.
Du pratar med honom men ser honom inte?
- Du hör honom i huvudet. - Hela jävla tiden, Ian.
- Jag heter Jimmy. - Jimmy.
Egentligen Sir Lord Jimmy Crystal, men Jimmy duger bra.
Vi sätter oss, Ian.
Mitt gäng väntar på mig en bit bort, men det är ingen brådska.
Låt oss prata en liten stund.
Det här är värre. Mage och hals.
Ge fan i mig.
Såna går rakt in. En gång till.
- Hugg, hugg! - Är det allt du har att komma med?
- Var det allt? - Jimmy?
- Tänk om det inte är gamle Nick därnere. - Inte gamle Nick?
Orange hud, ett palats av ben...
Umgås med demoner.
- Vem fan skulle det annars vara? - Bara nån gubbe.
En som vi nog borde hålla oss borta från. Vi borde lämna honom ifred.
Lämna honom ifred?
Nej.
Det är inte så vi jobbar, grabben. Och det är inte bara nån gubbe.
Det är gamle Nick.
Det kommer att bli så märkligt...
...och underbart att träffa honom.
- Det var inte meningen. - Det är lugnt.
Men det var för jävla enkelt.
Nej.
Den verkliga frågan är...
Är Sir Lord Jimmy Crystal hans son?
Är han ens en riktig Sir Lord?
Vad menar du?
Får du nånsin en känsla av att Jimmy snackar skit?
Benslott i högländerna? Skitsnack. Varför har han aldrig nämnt dem förut?
Och när han tittade i kikaren...
Han hade aldrig sett nåt liknande.
Jag var bara åtta när allt gick åt helsike.
Men en man i din ålder måste ha några minnen från innan.
Färre än man skulle kunna tro.
Jag minns detaljer. Händelser och personer.
Men hur det faktiskt var att leva med butiker och kylskåp,
telefoner och persondatorer...
Det minns jag egentligen inte alls.
Likväl minns jag ändå att det fanns en känsla av visshet.
Det fanns nån sorts ordning i världen. Saker sköttes på ett visst sätt.
Det skedde förstås dramatiska händelser och omstörtningar, men grunderna...
De tycktes vara orubbliga.
Mest av allt minns jag kyrkan, men vi bodde ju bredvid den.
- När demonerna kom gömde jag mig där. - Bodde ni i huset bredvid kyrkan?
- I prästgården? - Ja.
Och din far var kyrkoherden.
Om mamma och mina systrar hade gömt sig i kyrkan så hade de klarat sig.
Men de stannade hemma och fick skallarna inslagna.
Och din far?
Han ledde de smittade, Ian. Han ledde demonernas anfall.
En stor armé, med honom i täten.
Han sa alltid: "Nåden börjar hemmavid."
- Och det var sista gången du såg honom. - Ja.
Sen såg jag dig, och...
- Jag sitter i lite av en knipa, Ian. - Varför det?
De andra, mitt gäng. Jag sa att du var gamle Nick, men det är du inte.
- Nu förväntar de sig att få träffa dig. - Jag förstår.
Och du sitter också i knipa.
- Hur då? - Om du inte kan hjälpa mig,
kommer jag att tvångsmata dig med dina tarmar tills du kvävs.
Det är onekligen en knipa.
Jag gillar dig. Du är lätt att prata med. Jag har nog aldrig gillat nån förut.
- Tack. - Tror du att vi kan lösa det här, Ian?
Det sägs att djävulen alltid kan tänka sig att köpslå.
Imorgon kväll kommer gamle Nick att ge oss audiens.
Men det finns regler att åtlyda i Mörkrets furstes närvaro, som väntat.
Han får inte vidröras. Den som gör det kommer att fatta eld
och få själen sänd till helvetets sjunde krets.
Är vi inne?
Vi är inne.
Och ingen får tilltala honom direkt.
Endast jag får prata med honom. Hans son och tronarvinge.
Är det uppfattat?
- Är vi inne? - Vi är inne.
"Memento mori", sa jag till pojken.
Jag har inte fruktat döden på många år.
Jag lever ensam.
Mitt arbete är slutfört.
Men idag kände jag rädsla.
Och jag tänkte: "Vad ska hända med Samson om jag dör?"
De kommer tillbaka imorgon, så jag vill prova en sak ikväll.
Jag planerade att ta det stegvis...
...men som händelserna har utvecklats får vi hoppas på det bästa.
Jag har utvecklat en teori om hur smittan fungerar.
Vi vet att den yttrar sig fysiskt
med blödningar och okontrollerad celltillväxt.
Och vi vet att den yttrar sig sensoriskt
med smärtor och en förfärlig oro, vilka morfinet lindrar.
Men tänk om det även finns ett psykiatriskt inslag?
När de smittade attackerar, vad är det då de ser?
Vad tror de att de attackerar? Jag har sett dem döda både barn och spädbarn.
Ett spädbarn utgör inget hot, så ni måste se nånting som inte finns där.
Att se nånting som inte finns där. En läkare skulle kalla det en psykos.
Och en läkare skulle hävda att en psykos kan behandlas.
Jag är läkare, Samson.
Jag skulle vilja försöka behandla psykosen.
Så jag tänker be dig svälja de här tabletterna.
- Och vart ska du? - Jag skulle bara...
- Nej, du försökte smita. - Nej, Jimmy.
Käften. Killen du högg i benet var min bästa jävla polare!
Och du dödade honom, på ren feghet och tur.
Det vore bara passande att hedra honom
genom att sakta köra in kniven i din...
Vart fan hade du tänkt ta vägen?
- Vartsomhelst vore bättre än här. - Jag har varit där.
Det är inte bättre.
Vi måste hålla ihop, grabben.
Vi kommer att nå långt.
Försökte han fly?
Han var för skraj för att möta gamle Nick personligen. Han tordes inte.
Jag försökte övertala honom men han vägrade lyssna.
Han försökte kämpa emot.
Jag blev tvungen att döda honom.
Så gick det inte till.
Det var så det gick till.
Sir.
Vi får väl se vad gamle Nick säger ikväll.
Samson!
Fungerade det, min vän?
Var du vilsen, men har nu hittat hem?
God eftermiddag, och välkomna ombord på detta tåg till Edinburgh.
Nästa stopp är Retford.
Kom ihåg att ta med er alla era tillhörigheter och att kasta allt skräp...
Månen
Vi kontrollerar snart biljetterna, så se till att ha dem framme.
Biljetten, tack.
Tack.
Biljetten, tack.
Har du en biljett, lille vän?
Biljetten!
Jag har ingen biljett.
Okej.
Vi vrider upp den här till elva.
Oj...
Han väntar på oss, Jimmies.
Är han inne, eller?
Fingrar?
Fingrar...
...träd fram.
Träd fram.
Skåda, för ni...
...är min högra hands fingrar.
Er mörka strålglans får till och med solljuset att svartna.
Stoltheten rör sig inom mig, som maskar i Kristus lik.
Knäböj.
Inte du, min son. Du måste stå upp.
Vi är tacksamma för denna audiens, Fader.
Min tid är evig, men er tid hos mig är kort.
Vi förstår, du Store. Vi ska inte stanna för länge.
Men innan vi går, har du några specifika instruktioner till oss?
- Det har jag. - Låt höra.
Jag befaller er att fortsätta med ert infernaliska uppdrag.
Fortsätta vårt infernaliska uppdrag.
Att fortsätta flå och slita i stycken de kvidande själarna i ditt rike.
Vanhelga deras kroppar, göra deras plågor till sakrament
och få deras skrik att eka mot skyn.
Är det vad du befaller, Fader?
Ja.
Vilka andra befallningar har du?
Att fingrarna alltid måste lyda dig, min son.
Lyda mig, din son. Utan invändningar eller tvivel.
Underkasta er alltid och omedelbart min vilja
utan några spår av tvekan eller vanvördnad.
Utan nåt jävla jidder.
Och hur lyder din sista befallning, min konung?
Fader, din sista befallning?
Du ska utöka antalet fingrar.
Låta fingrarna växa, från en näve till två.
Och sen fem! Och sen hundra! Och sen tusen!
Så att inget samfund i Helvetets rike kan undkomma vår nåd!
Fader, vi hör dig och ska lyda.
Res er, Jimmies.
Vi ger oss nu av.
Vänta.
- Vänta? - Vänta.
Spike?
- Jag har ytterligare en befallning. - En till? Nej, Fader. Det tror jag inte.
Fortsätta vårt arbete, växa oss starkare, lyda mig. Det var allt.
- Nej, jag har en till. - Jaså?
Och vad kan det vara?
Jag kräver...
...ett offer.
Ett offer?
- Av vem? - Du minns väl kyrkan, min ende son?
Ja.
Då minns du även Kristus, Guds ende son.
Ja.
Då vet du även att Guds ende son,
för att kunna uppstiga och inta sin plats vid sin faders sida...
...först var tvungen att bli korsfäst.
Du är min ende son, Jimmy.
Jimmy, Jimmy... Jag är din gud.
Jag kräver samma sak.
- Kräver du att jag ska korsfästas? - Ja.
Och vem ska spika fast mig på korset?
Det ska de göra.
Åh nej...
Din djävul, nu vände du det här till min nackdel.
Ta det lugnt, Jimmy Ink! Jag vet nog att du gärna skulle slå till.
Men först, en fråga.
Tror du verkligen att den här spinkiga gamla idioten är Satan?
Om han är det...
...skulle jag då kunna göra så här?
Kelson...
Kelson!
Jag fattar inte. Vad fan är det som pågår?
- Så vem är det som är Djävulen? - Jag, Jimmy.
Jag.
Ta nu itu med den här förrädiska fittan.
- Men... - Inga jävla "men"!
Gör det nu, annars bryter jag nacken av dig!
- Nej! - Jimmy, låt bli.
Du är ute.
Kelson...
- Förlåt. - Ingen fara, Spike.
Ingen fara.
- Känner ni varann? - Ja.
- Du är inte gamle Nick. - Nej.
Inget är...
Ingen är det.
Det är bara vi.
Du bjöd på en fin show.
Tack.
Inte för att förvärra kvällen, men du lär inte överleva det där.
Jag vet.
Varför lät du oss inte bara gå? Vi var ju på väg. Då hade du klarat dig.
Plötsligt såg jag att det var du bakom masken, Spike.
Och jag...
Jag tycker att du har lidit nog.
Det finns fortfarande en sak jag kan göra för dig.
Lyda den sista befallningen.
Spike, alltså?
Kellie.
Kom, nu drar vi härifrån.
Jag kan inte höra hans röst längre.
Ian...
Varför hör jag inte hans röst?
Jag vill ha min mamma...
Herregud...
Här borta...
Kelson.
Samson.
Tack.
Memento mori.
Far!
Far...
Far?
Far...
Varför har du övergivit mig?
Far...
Efter kriget hjälpte världen till att återuppbygga Tyskland.
Samma sak med Japan. Inom en generation hade deras ekonomi överträffat segrarnas.
Var det rättvist?
Sam, tänk efter. Det är bättre än rättvist. Det är önskvärt.
Varför hjälpa en slagen fiende?
Efter första världskriget gjorde man med tvång fienden bankrutt,
vilket ledde till andra världskriget.
1948, Churchill.
"De som glömmer historien är dömda att upprepa den."
Va?
"De som glömmer historien är dömda att upprepa den."
Det här blir sen en sorts hörnsten i efterkrigstidens politiska filosofi.
Att aldrig glömma. Att istället göra tankegångarna bankrutt.
Fascism, nationalism och populism skulle nedmonteras för att aldrig återvända.
Så hur är det tillämpligt på det postsovjetiska Rysslands ekonomi?
Sam, jag menar bara att om det skulle komma på provet imorgon,
så kan en Weimarreferens ge högre betyg.
Om det kommer på provet? Pappa, det är ju du som bestämmer det.
Jag säger inget mer.
Vad var det där?
- Vadå? - Lyssna.
- Minns du vad du ska göra? - Ja.
Där.
- Fy fan. - Vad är det?
De jagar nån. Två personer.
Ska vi hjälpa dem?
Pappa, ska vi hjälpa dem?
Självklart. Kom igen.
Undertextning: Anders Enerlöv