Haló?
28 let poté...
DO TOHOTO PROSTORU DĚTEM VSTUP ZAKÁZÁN
Jsi na hovno, ty sráči.
Vítej v noční můře.
- Dělej, Jimmy. - Ať to nejsi ty, Shite.
Kampak? Nasrat, hochu!
To dáš, Jimmy. To dáš!
Kotelník si tě podá.
V životě asi neviděl nůž, co?
Zkurvenej rozklepanej sráč.
Podívejte na to mimino.
Všechno pro Kotelníka.
- Dělej, Shite, už mě to nudí. - Jo.
- Dej mu, Shite. - Kurva jo.
- Hoď sebou. - Sráči.
Prsty.
Chápete, že ten souboj skončí smrtí.
Bez milosti.
Ano, pane Jimmy.
Díváš se, Otče?
Pane.
Temný pane.
Jsi ochoten
zjistit, zda má ten hoch na to stát se prstem?
Dobře.
Tak jo.
Boj.
Tak kurva do toho.
Dej mu, kluku.
Dělej.
Nandej mu to.
Vidíš? Vidíš ho?
Usnadním ti to.
- Bacha, Shite. - Tak pojď!
- Dělej, kluku. - Dělej, kurva.
Smůla, kámo.
Jistě to bolí.
Upustils nůž.
Jen... prosím.
Chceš ho zvednout?
- Dělej. - Dělej.
Jo, Shite!
Jo, hochu.
Čuráku.
Máš z toho prdel.
Neměj starost, Jimmy.
Mám plán.
Dělám si z tebe prdel, kluku.
Pojď, vem si ho.
Zvedni ho!
Moc pomalej, kámo.
Tohle bych mohl dělat hodiny.
Do prdele, už to skonči.
- Proti tobě je poloviční. - Víš co?
Až skončím s tímhle čuráčkem,
co si to rozdat spolu, co říkáš?
Sakra!
Kurva!
Ty píčusi mrňavá.
Stáhnu tě z kůže tvojí kudlou.
- Co... - Co to kurva je?
Do prdele.
- To mě poser. - No ne.
Seš v prdeli, Jimmy.
- Jak to? - Trefil se do tepny.
No jo.
- Ale ne. - To je fůra krve.
Kurva. Prosím. Ne...!
Ne!
Kurva!
Pomozte mi, prosím!
- Nesmějte se. Pomozte mi! - Tak to nechodí.
Ale...
Pane.
Ne, Jimmy má pravdu. Takhle to nechodí.
Sakra!
Ježíšikriste.
Ježíši! Proboha.
Prokristapána!
Proč se dovoláváš těch zasranejch píčusů?
Pane, prosím, pomozte mi.
- Pomoc, prosím, mám strach. - Copak, uplakánku?
Pane, začínám...
Copak začínáš, Jimmy?
Mít hlad?
Bejt nadrženej?
Bejt ospalej?
Ospalej.
Zdravíčko.
Jak se jmenuješ, hochu?
Spike.
Spike? Ne, ne.
Ne, to se mi nezdá.
Myslím, že se jmenuješ...
Jimmy, Jimmy, Jimmy.
Je to Jimmy.
Jimmy.
- Tak co? - Tak co.
CENTRUM VOLNÉHO ČASU Rainforest RAPIDS
- Můj. - Polib si.
CHRÁM Z KOSTÍ
Ne! Ne! Ne!
Pohleď, jak jdou ruku v ruce
o půlnoci přes most.
Otáčejí hlavu, když světla
tak jasně problikávají.
Objektiv umazaný od třešňové rtěnky.
A ona padá
do mil ostře modré vody.
Blíží se tam, kde leží.
Potápěč se vynořil a nadechnul.
Dav je nadšen, když vytahuje Dolly za vlasy.
Za vlasy...
Diví se, jak se tam vůbec dostala,
a znovu jde ke dnu.
Nafilmované dívky. Nafilmované...
Nakažený pacient.
To je divné.
Nejspíš první na světě.
Jo, máš jméno.
Dal jsem ti ho, když jsem viděl,
jak si nový Alfa zabral les
jako své loviště.
Pojmenoval jsem tě podle tvé velikosti, síly
a vlasů.
Jsem doktor Kelson.
I když si teď připadám spíš jako Androklés,
když lvovi z tlapy vytahuje trny.
Což mimochodem znamená,
že jsi mým dlužníkem.
To byl vtip.
Jsem veřejný lékař.
Bezplatný.
NOVÁ VLNA – 5. února 1983
To je zajímavé.
Budu ti věřit, Samsone.
Tak jsem se rozhodl.
Mám tu to, o co ti jde.
Jestli mě zabiješ,
pokud mi vyrveš hlavu z ramenou, nedostaneš to.
Je to transakce, Samsone.
Je to quid pro quo.
Nejsem si zcela jist, zda rozumíš latině.
Díky Bohu. Rozumíš.
Jo.
Říkám si, jestli rozumíš tomu, co říkám.
Když už ne významu mých slov,
tak významu v tónu mého hlasu.
Že já pro tebe nejsem hrozba.
Neublížím ti.
Znáš zvuk svého jména?
Samson...
Bylo by úžasné slyšet tě, jak řekneš jedno slovo.
Byl by to zázrak...
zjistit, že ti ta nákaza
zastírá mysl,
zatemňuje ji,
ale nenahrazuje ji.
Máš v tomhle klidném stavu nějaké myšlenky?
Stopy toho, číms kdysi byl?
Nebo ti jen poskytuji klid a úlevu?
Na tom není nic špatného, Samsone.
Na klidu a úlevě není nic špatného.
Vůbec nic.
Nic špatného na klidu a úlevě.
Všechno zůstalo na místě...
Samsone.
Ty krasavče.
Podívám se tamhle a ty...
Jonno.
Jestli nás zahlédne,
bude křičet.
Jonno. Jonno, ne...
- Pomoc! - Poběž.
A co Jonno?
Pomoc!
- A co já? - Běž!
Počkejte!
Nenechávejte mě tu!
Neutíkejte!
Pojď, Tome.
Padáme odsud!
Dobrý.
- Co jim řekneme? - To, co se stalo.
Ztratili jsme Jonna.
Jonno se ztratil sám. Pojď sem.
Pojď. Dobrý.
Georgi.
Bohužel máme špatné zprávy.
- Georgi, povídám... - Máme hosty.
Cože?
Máme hosty.
Nazdar.
Někoho vám představím.
Tinky-Winky by bez své kabelky nikam nešel. Nikam.
Až na tenhle případ.
A vy jste to samozřejmě tušili.
Tinky-Winky.
Tinky-Winky se rozhodl vrátit.
Klasika.
A zjistil, že Laa-Laa a Po nejenže ztratili
- jedno z... - Sednout.
...ale i tu posranou kabelku.
Vy neznáte Telepupís?
Jsou úžasný.
Místo pupíku mají televizi.
A v televizi vidí sami sebe,
ale s jinou televizí místo pupíku.
- A v tý se taky vidí. - Děkuju.
A tak dále, ad infinitum.
Jimmimo, zatanči jako Dipsy.
Ano.
Dokonalý.
- Tak co? - Tak co! Tak co!
Ahoj.
Co tu děláte?
Užíváme si pohostinnosti dobrých lidí.
My, skupina poutníků,
hladových a unavených,
kterou jste pozvali dál s otevřenou náručí a s úsměvem
- a nasytili a... - Pozvali?
Přerušilas mou řeč.
- Objevili se tu. - Bylo otevřeno.
- Nebylo. - Pozvali a nasytili
jak žaludek, tak i srdce.
Nejsme vítáni?
To víš, že nejste.
Teď už to vím. Ne, tanči jako Dipsy.
Ale ne.
Nepovedl se nám
začátek.
Nebyli jsme náležitě představeni.
- Prsty... - Jimmy.
Jimmy.
- Jimmy. - Jimmy.
- Jimmima. - Jimmy.
Jimmy.
Roberto Calamari.
Kurva náročný publikum.
To byl vtip.
Já jsem taky Jimmy. Všichni jsme Jimmy.
Odejdete?
Ano.
Ale předtím vás samozřejmě zabijeme.
Běžte!
- Kruci! - Moment.
- Seber si... - Do prdele!
Jo.
- Všichni jste blbý. - Píčusi!
Vstaň!
To by Kotelníka otrávilo,
přijít o ni i o její děcko.
Ano, pane Jimmy.
Zůstaneme tu přes noc.
Poskytneme laskavost.
Zítra nová teritoria. Najdi nová teritoria.
Přijdu o laskavost?
- Padej do tý stodoly. - Padej.
Koukni na tu zkurvenou...
Pojď.
Tinky-Winky a posraný jablka.
„Vy jste to tušili?“
Jasně že jsem to tušila.
Tu historku jsem slyšela už milionkrát.
Teď jsi na parketu, zlato.
Jsi jako rajka.
Úsměv jak třešňová zmrzlina.
Je to asi moc hezké.
S krokem doleva
a švihem doprava
zachytíš to zrcadlo na západě.
Jmenuje se Rio
a tančí na písku.
Stejně jako ta řeka,
co se vine prašnou krajinou,
a když zazáří,
ukáže ti všechno, co umí.
Ach, Rio, Rio,
tanči přes Rio Grande.
Tolik pro mě znamenáš.
Jako narozeniny
nebo nádherný výhled.
Viděl jsem tě v televizi,
dvě z miliardy hvězd.
Jsem si však jistý, že víš,
že je to jen pro tebe.
To si děláš prdel.
Jmenuje se Rio
a tančí na písku.
Stejně jako ta řeka, co se vine prašnou krajinou.
A Kotelník viděl, že svět lidí neuspěl
a znal pouze nesoulad.
A tak Kotelník na svět lidí
vypustil své démony.
A svět lidí před démony padl
a byl jako skomírající plamen svíčky.
A Bůh neudělal nic,
protože byl neviditelný.
A stejně by se nedostal ani z papírovýho pytlíku.
A tak se
svět lidí stal Kotelníkovým dominiem
a jeho dominiem je peklo.
Tak co.
Pak Kotelník oslovil svého oblíbeného syna,
který se jmenoval Jimmy Crystal.
A řekl Jimmymu:
„Nyní jsi Sir Lord Jimmy Crystal.
A budeš mou pravou rukou,
která bude silná,
a budeš mít sedm prstů.
A každý prst bude dráp
a budete lidskému světu poskytovat laskavost.
A proto budeš
ty sám mým dědicem!
A tvých sedm prstů bude držet
tvou korunu.“
Tak co?
Tak co.
Já jsem
Sir Lord Jimmy Crystal,
oblíbený Kotelníkův syn.
Tohle jsou mé prsty.
Putujeme krajinou
a hledáme duše, které předáme mému otci.
A poskytneme vám
laskavost.
Jimmyové.
- Ano, pane. - Ano, Sire Jimmy.
Dnešním laskavým činem bude...
Stáhnutí trička.
Prosím, ne. Prosím.
- Dědo. - Volím tebe...
Chci tě dohnat k breku
a řevu.
Bolí to?
Jimmy?
Prosím, nedokážu...
Vyřiď to, Jimmy Kérko.
Tomu se nevyhneš, hochu. Tohle my děláme.
Nedokážu...
Prosím.
Nedokážu to. Prosím.
Prosím.
Dobrá...
Tak jo. Zůstaň tu venku.
Samsone,
příteli.
Musíme si o něčem promluvit.
Ten lék, co ti podávám,
je směska všeho možného.
Ale hlavní a nejsilnější složkou
je morfium.
Při tvém tempu spotřeby
ho mám dostatek ještě na dva týdny.
Za posledních 28 let
jsem prohledal každou lékárničku v okruhu 110 kilometrů.
Další už nenajdeme.
Tak či tak ten opiátový klid,
který jsi u mě našel,
nevyhnutelně skončí.
Něco ti ale nabídnout můžu.
Jiný druh klidu.
Místo v kostnici.
Svým způsobem
domov.
U mě.
Chci, abys měl trvalý klid, Samsone.
A myslím, že klid chceš i ty.
A proto jsme se stali přáteli.
Dobrými přáteli.
Kéž bys mohl nějakým způsobem
vyjádřit souhlas.
Sebemenší souhlas.
Spi dobře, Samsone.
Měsíc.
Cože? Tys...
Samsone,
tys promluvil.
M...
Řekni to znovu.
Řekni...
Měsíc.
Potřebuju silné prsty.
Silné prsty utvoří silnou pěst.
Poslouchej!
Soustřeď se.
Hej.
Vyber si prst na souboj.
Jestli vyhraješ,
nahradíš ho a budu ti říkat Jimmy.
Jestli prohraješ, bude laskavost.
Jestli odmítneš, bude laskavost.
Kývni, nebo zavrť hlavou.
Dobře.
Který prst si vybereš na souboj?
Ji.
Vybírám si ji.
Otče,
pane, tati,
králi, králi králů...
Připoj se k nám.
Kurva.
Ano. Děkujeme ti.
Jsme ti vděční.
Kotelník je tu, Jimmyové.
Dívá se mýma očima.
Cítí krev a strach.
Teď šeptá.
Cítím u ucha jeho rty, jak šeptají.
Říká:
„Boj.“
Tak kurva bojujte.
Dělej.
Moc snadný.
Zdá se to snadný, píčusi.
Skonči to.
Čas udělat spinky linky.
Dipsy Laa-Laa!
Marnej blbec.
Hele, jak se snaží zvednout, ten zasranej blb...
Ještě jednou!
Nádherné provedení, Jimmimo.
Pro Kotelníka je jeho bolest požitek.
Kotelník říká:
„Laskavost.“
Vyber si čin.
Chci mu stáhnout kalhoty.
Kotelník říká: „Super.“
Je posranej.
Vidíš ty druhý píčusy?
Poslouchej mě!
Ti by tě jen bodli do krku.
Já ne.
Vybral sis mě, protožes myslel, že jsem slabší.
Co si budeš myslet,
až ti stáhnu kůži z tvý...
Má kočka prohrála.
Má kočka...
Čerstvý kotě.
Cloudové úložiště!
Cloudové...
Co to?
Tamhle! Nahoře!
Kurva zasraná! Do prdele!
- Chyťte ji! - Svině mizerná.
Ty píčo blbá!
Jaks tam vlezla?
- Chyťte ji! - Zabiju tě, píčo!
- Chyťte ji! Jděte...! - Svině zkurvená!
- Tamhle je! - Kde je?
Ukaž mi ji.
Tam, je tam vidět, čuráku.
Chci ji živou!
Živou!
Vylez odtamtud!
- Jdem si pro tebe. - Ukaž se!
Dělejte! Vylezte tam!
- Dělej! Tumáš, ty svině! - Kde je?
Jimmy!
Uhaste to!
Pane?
To ne! Dělejte! Běžte ven!
To je kurva velkej řev.
Při laskavosti se vždycky řve.
Ale to nezní jako normální řev.
Přijde ti to jako normální řev?
Jak asi má řev znít?
Jako že jsou lidi posraný, ne?
Nevšímej si mě. Moc to řeším.
Do prdele.
Kurva.
Uhaste ho!
Hořím! Já hořím! Kurva, hořím!
Prosím...
Kurva.
Kluku!
Chyť ji!
Přiveď mi ji!
No tak.
Vem mě s sebou.
Prosím.
Prosím, vem mě s sebou.
Děkuju.
Je mrtvej.
Kurva.
Pane.
Jseš sám.
- Ano. - Jsem zmatený.
Měls mi tu ženskou přivést.
- Vy... - Ženskou, co rozbila Jimmimě lebku
velkým zkurveným hákem.
Pročs někoho takového nechal utéct?
Nenechal jsem ji utéct.
Tak kde je?
Pokusila se utéct.
Kladla odpor a já ji musel zabít.
Kladla odpor, Jimmyové.
Kladla odpor.
Tady Jimmy neměl na vybranou.
Hrozilo mu, že ho přemůže
těhotná ženská.
Jaks ji zabil?
Šípem.
Kde je její tělo?
Byla tma.
Někde v lese.
Počítám, že někde, kde se těžko najde.
- Jo. - Nenapadlo tě odříznout jí obličej
a přinést mi ho?
Nebo její nenarozený dítě?
Cokoliv, co prokáže trochu iniciativy.
Proč brečíš?
Nebrečím.
- Pardon. - Mně se omlouvat nemusíš.
Ale Kotelníka jsi zklamal.
Co, mám ho přivolat?
Zeptat se, zda tvou omluvu přijímá?
Nebo zda nechce něco víc?
Jako například odříznout ksicht tobě.
Ne, prosím.
Měl byste ho přivolat, pane.
Zeptat se, jestli to můžu udělat já.
Ty chceš poskytnout laskavost, Jimmy?
On Jimmimu v podstatě sám zabil.
Kdyby neutekl, vybral by si na souboj jeho.
Nezaslouží si být prstem, pane.
Podívejte na něj. Ten šmejd se klepe.
Jo, souhlasím.
Zeptáme se na to Kotelníka.
To bysme měli.
- Hned ho přivolám. - Ne.
Zeptejme se ho osobně.
Jak to myslíš?
Zeptáme se Kotelníka na Jimmyho osobně.
Jimmy, Kotelník se osobně neobjeví na zavolání.
Ne, ovšemže ne. Ale já...
Co?
Já ho viděla.
Tys ho viděla?
Dneska, předtím.
Vidělas Kotelníka.
Na vlastní oči.
Měl rudou kůži
a byl starý.
A za sebou měl velkou stavbu z lidských kostí.
Svůj palác, řekla bych.
A dováděl s jedním ze svých démonů.
Se samotným Alfou.
Alfa seděl svému pánovi u nohou jako jehňátko.
Nenecháme rozhodnutí na Kotelníkovi?
JÍDLO ZDARMA, BYLINNÁ MEDICÍNA
GRAYOVA ANATOMIE PŘÍRUČKA LÉKAŘSKÉ ETIKY
Emoxin.
Naloxon. Naloxon. Aha.
Naloxon.
Antipsychotika
Schizofrenie
Sakra.
Den, den... je den.
Samsone!
Samsone.
Sakra.
Tak je to on?
Je to skutečně Kotelník?
Je?
Ano, je.
- Je? - Jo.
- To je Kotelník. - Boha jeho.
Ďábla jeho.
Pěkný, Jimmy.
Ale věděl jste, že tu váš táta bude, pane?
- Proto jste nás vedl sem? - Ano, Jimmy, proto.
Nevěděl jsem, že je tady v tom hradu.
To je překvapení.
Ale...
takových on má několik,
rozesetých po svém království.
Pár na Vysočině. Moc hezké.
Tenhle bude nový. Proto jsem o něm ještě nevěděl.
Zdá se, že už tu chvíli je.
Jo. Vypadá dost staře.
Myslím za posledních pět, deset let,
což je z architektonického hlediska nový.
Takže tam jdeme?
Jdeme za ním?
Ne!
Ne, dokud s ním nejdřív nepromluvím sám.
Možná nestojí o návštěvy.
O Kotelníkovi vám řeknu jedno:
Nechtějte ho zaskočit, když má zlej den.
Zůstaňte tu.
Já to s ním pořeším.
Hned jsem zpátky.
Dobrý den.
Dobrý.
Tak...
Vy jste Kotelník?
Kotelník?
Ano.
Ne.
Nejste Kotelník.
Nejsem Kotelník.
Žádného Kotelníka neznám.
Každej zná Kotelníka.
Já na mou duši ne. Já...
Já se jmenuji Ian.
Ian.
Jistě?
Ano, jsem si naprosto jist.
Protože o Kotelníkovi je známo, že je mazanej.
- Že fixluje, abych tak řekl. - Moment.
Tím Kotelníkem
myslíte Satana?
No kurva že jo.
Co vás to napadlo, že jsem...
To... Barva mé kůže a...
ty kosti.
To můžete být klidný.
Nejsem Satan.
Jsem doktor Ian Kelson.
Doktor?
A kdo pak jsou všichni ti chudáci?
Vaši pacienti?
Tohle je kostnice.
Je to na památku mrtvých.
Něco jako hřbitov.
A kůži máte oranžovou, protože...
To je jód.
Zabíjí ten virus.
- Virus? - Který tu nákazu působí.
Doktor.
Ateistický doktor.
Aha.
Takže podle vás všechny ty zombie sračky
způsobila věda, bacily a bůhvíco.
Spíš než co?
Kotelník,
když se rozhněval na svět lidí.
Aha. Takže...
Já jsem ateista a vy satanista.
Tak, a je to.
Záhada vyřešena.
Na rovinu, nevěděl jsem, co se to teď děje.
Potím se.
Já myslel, že se setkám s otcem.
Tohle všechno je vaše dílo, Iane?
Je.
Musím vám říct, že vaší práci fandím.
Je to kurva pecka.
Děkuji. Ale co že jste to říkal?
Věřil jste, že se setkáte s otcem?
Jo. Srdce mi v hrudi jen bušilo.
Protože váš otec je Satan.
Jo.
Kotelník je můj fotr.
Ale...
Ne, to nic.
Jen si popovídejme.
Seru na to.
Já svýho otce vlastně moc neznám.
Jako, dost často se mnou mluví,
ale nemůžu si s ním posedět nebo ho vidět.
Mluvíte s ním, ale nevidíte ho.
Slyšíte ho v hlavě.
Imrvére, Iane.
Já jsem Jimmy.
Jimmy.
Vlastně Sir Lord Jimmy Crystal.
Ale ne, to nemusíte.
Stačí Jimmy.
Pojďme si sednout, Iane.
Kousek odsud na mě čekají mí lidi,
ale můžou počkat.
Žádnej spěch.
Pojďme si pokecat.
Tohle je horší.
Žaludek. Krk.
Táhni do prdele.
- Ještě jednou. - Jde to tam?
Ještě jednou, pojď.
Jo.
Bod. Bod.
Na víc se nezmůžeš?
- Co? To jsem... - Ne? No tak.
Jimmy?
Co když ten dole není Kotelník?
Není to Kotelník?
Jo.
Oranžová kůže.
Palác z kostí.
Komunikuje s démony.
Kdo jinej by to byl?
Nějakej starej pán.
Od kterýho bysme se měli držet dál.
Asi bysme ho měli nechat na pokoji.
Nechat ho na pokoji?
Ne.
Tak to u nás nechodí.
A není to nějakej starej pán.
Je to Kotelník.
A jak
zvláštní
a překrásný bude setkat se s ním.
Nechtěl jsem se tě dotknout.
To je v pohodě.
- Jo. - Moc snadný.
Ne.
Skutečnou otázkou je:
Je Sir Lord Jimmy Crystal jeho syn?
Je vůbec opravdickej Sir Lord?
Jak to myslíš?
Tys neměl pocit, že si to Sir Jimmy vycucal z prstu?
Hrady z kostí na Vysočině?
To jsou kecy.
Že o nich předtím nemluvil?
A když se podíval do dalekohledu, viděla jsem,
že něco takovýho v životě neviděl.
Bylo mi teprv osm, když se to celý podělalo.
Ale člověk vašeho stáří
musí mít z doby předtím pár vzpomínek.
Míň, než byste čekal.
Pamatuji si detaily.
Události a lidi.
Ale jaké skutečně bylo žít
s obchody a ledničkami,
s telefony a osobními počítači,
tak to si vůbec nepamatuji.
Nicméně si pamatuji,
že v tom byl pocit jistoty.
Svět měl svůj řád.
Stál za to.
Nevyhnutelně docházelo k dramatům a zvratům.
Ale základy...
Ty se zdály být neotřesitelné.
Já si pamatuju především kostel.
Protože jsme bydleli hned vedle.
A když přišli démoni, ukryl jsem se tam.
Bydlel jste v domě vedle kostela?
Hned vedle něj.
Byla to fara?
Jo.
A váš otec byl farář.
Kdyby se matka a sestry schovaly v kostele,
byly by v pořádku,
ale zůstaly doma
a skončily s rozbitou hlavou.
A co váš otec?
Ten ty nakažené vedl, Iane.
Vedl ty útočící démony.
Velkou armádu v čele s ním.
Říkával: „Laskavost začíná doma.“
A tehdy jste ho viděl naposledy.
Jo.
Pak jsem uviděl vás a...
Jsem trochu v bryndě, Iane.
Pročpak?
Ty ostatní. Mý lidi.
Řekl jsem jim, že jste Kotelník, ale vy nejste,
a oni se teď s váma chtějí setkat.
Aha.
A vy jste taky trochu v bryndě.
Pročpak?
Protože když mi s mým problémem nepomůžete,
naláduju do vás vaše vnitřnosti,
až už nebudete moct dýchat.
Jo, to je brynda.
Líbíte se mi. V pohodě se s váma mluví.
Ještě nikdy se mi asi nikdo nelíbil.
Děkuji.
Myslíte si tedy, že dojde k dohodě, Iane?
Říká se, že ďábel je k dohodě vždy připraven.
Zítra po setmění
nám Kotelník poskytne audienci.
Jsou však pravidla, jež musíte dodržovat
v přítomnosti Temného pána,
což se dá předpokládat.
Nikdo se ho nedotkne,
jinak jej srazí plamenem
a jeho duši pošle do sedmého kruhu.
Tak co.
A nikdo ho nesmí oslovit napřímo.
Mluvit s ním smím pouze já.
Jeho oblíbený syn a dědic.
Je to jasné?
Tak co.
Memento mori, to jsem tomu chlapci řekl.
Mnoho let jsem se nebál, že můj život skončí.
Žiju osamocen.
Mé dílo je dokončeno.
Ale dnes,
to jsem strach cítil.
A říkal jsem si,
co bude se Samsonem, jestli tu nebudu?
Zítra se vrátí.
Proto chci dnes něco zkusit.
Plánoval jsem to postupně,
ale okolnosti se spikly,
tak vykročím do neznáma.
Pracoval jsem na teorii
o původu té nákazy.
Víme, že tu je fyzická složka.
Krvácení a nekontrolovatelný buněčný růst.
A víme, že tu je
smyslová složka,
bolest a hrozný neklid,
který utiší morfium.
Ale co když tu je
i psychiatrická složka?
Když nakažení útočí,
co vidí?
Na co si myslí, že útočí?
Viděl jsem je zabíjet děti i nemluvňata.
Nemluvněti nemá smysl ubližovat.
Takže musí, musíte vidět něco, co tam není.
Vidět něco, co tam není.
Lékař by to nazval psychózou.
Lékař by řekl, že psychóza jde léčit.
Já jsem lékař, Samsone.
Chtěl bych tu psychózu zkusit léčit.
Požádám tě, abys spolkl tyto tablety.
Kams jako šel?
Ne, Jimmy, já jen...
Ne. Snažil ses zdrhnout.
Ne. Ne, Jimmy. Jimmy, ne.
Kuš.
Ten kluk, cos ho bodnul do nohy, byl můj nejlepší kámoš!
A tys ho oddělal svým srabáctvím a blbou náhodou.
Takže na počest jeho úmrtí bude zcela namístě,
když ti tuhle kudlu pomalu zabodnu...
Kam sis myslel, že půjdeš?
To je fuk. Všude je líp než tady.
Já jsem všude byla.
A není.
Musíš se držet u mě, kluku.
Někam to dotáhneme.
On se „snažil utéct“?
Bál se setkat s Kotelníkem osobně.
Že to nezvládne.
Rozmlouvala jsem mu to. Nedal si říct.
Chtěl se se mnou rvát.
Musela jsem ho zabít.
Tak se to nestalo.
Tak se to stalo.
Pane.
Schválně, co večer řekne Kotelník.
Samsone!
Zabralo to, příteli?
Byl jsi ztracen
a teď ses našel?
Dobré odpoledne
a vítejte ve voze linky do Edinburghu.
- To ne... - Příští...
- ...s jejím talentem. - ...Redford.
Vezměte si všechny věci...
- Není to těžké. - ...a všechny odpadky dejte...
- Politika. - ...do koše.
Měsíc
Před průchodem turnikety
si prosím připravte jízdenky.
Jízdenku, prosím.
Děkuji.
Jízdenku, prosím.
Jízdenku, broučku?
Jízdenku!
Nemám jízdenku.
Dobrá.
Doženeme to ad absurdum.
Očekává nás, Jimmyové.
Tak co.
Běda vám,
země a moře.
Ďábel v hněvu vysílá šelmu,
protože ví, že čas se krátí.
Kdo to chápe,
ať spočítá číslo šelmy,
neboť je to číslo člověka.
Její číslo
je 666.
Odešel jsem sám
s hlavou prázdnou,
potřeboval jsem přemýšlet,
zbavit se vzpomínek.
Co jsem viděl?
Mohu věřit?
Že to, co jsem té noci uviděl,
bylo skutečné, ne pouhý přelud.
Protože v mých snech
to zůstává dál.
Ta zlá tvář, která mi křiví mysl
a přivádí mě k zoufalství.
Jo!
Noc byla černá.
Netřeba se držet zpět.
Musel jsem se podívat.
Nesledoval mě někdo?
Temné postavy
se v mlze hýbají a kroutí.
Bylo to všechno doopravdy,
nebo to bylo něco jako peklo?
666,
číslo šelmy.
K oběti
dojde dnes v noci.
Vracím se,
vrátím se
a posednu tvé tělo
a podpálím tě.
Mém ten oheň.
Mám tu sílu,
mám tu moc,
abych dal svému zlu průchod.
666,
číslo šelmy.
K oběti
dojde dnes v noci.
Ano!
Tak co?
Prsty?
Prsty,
přistupte.
Přistupte.
Pohleďte,
jste prsty mé pravé ruky.
Váš temný svit začerňuje i slunce.
Hrdost mnou cloumá
jako červi Kristovou mrtvolou.
Poklekněte.
Ty ne, můj synu.
Ty musíš stát.
Jsme ti za tuto audienci vděční, otče.
Můj čas je věčný.
Ale váš čas se mnou je krátký.
Chápeme, Veliký. Nezdržíme se déle, než je zdrávo.
Ale než odejdeme,
máš pro nás nějaké zvláštní pokyny?
Mám.
Povídej, prosím.
Přikazuji vám pokračovat ve vašem pekelném poslání.
Pokračovat v našem pekelném poslání.
Nadále stahovat a vyvrhovat
ufňukané duše tvého království.
Prznit jejich těla,
aby se z jejich muk stala svátost,
aby jejich křik doléhal k nebesům.
To je tvůj příkaz, Otče?
Ano.
A jaká další přikázání máš?
Že tě prsty musí vždy poslouchat, můj synu.
Poslouchat mě. Tvého syna.
Bez dotazů či pochyb.
Vždy a okamžitě se podřídit mé vůli
bez náznaku váhání či drzosti.
Bez jakýhokoliv držkování.
A jaké je tvé poslední přikázání, můj králi?
Otče, jaké je tvé poslední přikázání?
Ať počet tvých prstů narůstá.
Ať prsty z jedné pěsti vzrostou
na dvě pěsti.
A pak na pět! A pak na sto!
A pak na tisíc!
Aby žádná komunita v pekelném království
nebyla před naší laskavostí chráněna.
Otče, slyšíme tě a uposlechneme tě.
Povstaňte, Jimmyové.
Nyní odejdeme.
Počkat.
- Počkat? - Počkat.
Spikeu?
Mám ještě jeden příkaz.
Ještě jeden? Ne. Ne, Otče.
To asi ne.
Pokračovat v naší práci, sílit, poslouchat mě.
Jistě to bylo vše.
Ne. Mám ještě jeden.
Vážně?
A co konkrétně ten nový příkaz bude?
Vyžaduji
oběť.
Oběť.
Čí?
Vzpomínáš si na církev, můj synu?
Ano.
Tak si vzpomeneš na Krista.
Jediného syna Božího.
A víš, že aby
mohl jediný Boží syn
vystoupit na nebesa
a zaujmout místo po otcově boku,
Kristus
musel být nejdřív ukřižován.
Ty jsi můj jediný syn, Jimmy.
Jimmy, Jimmy...
Já jsem tvůj Bůh.
Vyžaduji totéž.
Vyžaduješ, abych byl ukřižován?
Ano.
A kdo mě na ten kříž přibije?
Oni.
To ne.
Ty zrůdo.
Tys to tedy řádně otočil proti mně.
Zpomal, Jimmy Kérko.
Vím, že jsi na to celá říčná.
Ale předtím jednu otázku.
Fakt si myslíš, že tenhle vyčouhlej páprda je Satan?
A jestli je,
mohl bych udělat tohle?
Kelsone.
Já to nechápu. Co se kurva děje?
Kdo je ďábel?
Já, Jimmy.
Já.
A teď se chop tý zrádcovský kundy!
- Ale... - Žádný „ale“, kurva!
Dělej! Hned! Nebo ti zlomím vaz!
- Ne! - Nedělej to, Jimmy.
Ne!
Tak co?
Kelsone,
- mrzí mě to. - To nic, Spikeu.
To nic.
Vy dva se znáte?
Ano.
Vy nejste Kotelník.
Ne.
To není nic...
To není nikdo.
Jsme jenom my.
Byla to dobrá podívaná.
Děkuji.
Nechci vám to zhoršovat,
ale nemyslím si, že to přežijete.
Já vím.
Proč jste nás nenechal odejít?
Už jsme šli.
Byl byste v pořádku.
Náhle jsem si všiml, že pod tou maskou
to jsi ty, Spikeu.
A my...
Myslím, že sis vytrpěl dost.
Tak či tak, jedno pro vás udělat můžu.
Splním ten poslední příkaz.
Spike, viď?
Kellie.
Pojď. Vypadneme odsud.
Už neslyším jeho hlas.
Iane.
Proč neslyším jeho hlas?
Chci mámu.
Bože.
Tady.
Kelsone.
Samsone.
Děkuju.
Memento mori.
Otče!
Otče.
Otče?
Otče,
proč jsi mě opustil?
Proč jsi mě opustil?
Otče.
Místo aby po 2. světové válce zkrachovalo,
pomohl svět Německo obnovit. Stejně tak Japonsko.
Během jedné generace
měly hospodářství na úrovni,
která většinu jejich přemožitelů předčila.
A to bylo fér?
Sam, uvažuj.
Bylo to lepší než fér. Bylo to žádoucí.
Proč pomáhat poraženému nepříteli?
Protože vynucený úpadek
nepřítele po 1. světové válce
byl důvodem
ke 2. světové válce.
1948, Churchill.
„Kdo se nepoučí z historie, je donucen ji opakovat.“
Moment, opakuj to.
„Kdo se nepoučí z historie,
- je donucen ji opakovat.“ - Ano. Velmi dobře.
A...
z toho se pak stal základ
evropské poválečné politické filozofie.
Nezapomínat.
Aby to, co zkrachuje, byly ideje.
Fašismus, nacionalismus, populismus, aby úplně vymizely.
A nevrátily se.
A jak tohle platí
pro ekonomické podmínky post- sovětského Ruska?
Sam, já jen říkám,
že jestli na to při zítřejší zkoušce přijde řeč,
lepší bude srovnávat to s Výmarskou republikou.
Jestli na to přijde řeč?
Tati, tu zkoušku zadáváš ty.
Už ani neceknu.
Co to bylo?
Co?
Poslouchej.
Víš, co máš dělat?
Jo.
Tamhle.
- Sakra. - Co je?
Jdou po někom. Po dvou lidech.
Ukaž...
Pomůžeme jim?
Tati? Pomůžeme jim?
Ovšemže ano.
Tak jo. Pojď, jdeme.
Překlad titulků: Petr Zenkl