Ви як?
Усе добре.
Валя скоро буде вдома?
Ні. Я ж казала, що він ночуватиме в Москві.
Щоб зустрітися з тією жінкою? З якою ви його бачили.
Ні.
Ваша правда. Я була дурна.
Ні.
Яка вона з себе?
Вона навіть не гарна, якщо чесно. І старша за мене.
Вона росіянка?
Як це розуміти?
Не могла вона бути іноземкою?
Ні. Тобто…
Не знаю… Я їх не чула.
А чому ви про неї розпитуєте?
Бо хочу вам допомогти.
Краще я про це не думатиму.
Може…
Може, вам би було розумно на кілька днів кудись поїхати.
Щоб прояснилось у голові.
Ви думаєте, що в нього інтрижка.
Просто я думала про ваші слова, і…
Тільки це все пояснює.
Пояснює?
Ви можете побути на дачі у батьків?
Сьогодні? Навіть йому не сказавши?
Він вас точно переконає, що вам усе примарилося.
А може, й примарилось.
На вашому місці…
На вашому місці я б мовчки пішла.
Хай його гризе вина.
Мені треба побути самій, подумати.
Не треба чекати, Таня.
Тут не до самозаспокоєння.
Самозаспокоєння?
Ви мене зрозуміли.
Що? Не зрозуміла.
Я хочу вас захистити.
Не потрібен мені захист.
Мені потрібно подумати.
Мабуть, вам краще піти.
- Що ви робите? - Вислухайте мене.
Він не той, ким ви його вважаєте.
Таня, він зрадник Батьківщини.
Ой боже…
Він працює на Америку, передає туди інформацію.
- Ви очманіли? - Це правда.
Краще б так не було, але його скоро заарештують.
Я знаю вас. Знаю, що ви не пов'язані з його злочинами.
Та якщо ви будете тут…
- Валя – герой Союзу. - … заарештують і вас.
- Він офіцер ВПС. Ні. - Валя зрадник, уже багато років.
- Неможливо. - Вам важко це збагнути,
- але часу в нас мало. - Це божевілля.
- Я вам допоможу. - Ви?
Навіть якщо ваші слова правда, що ви можете? Ви секретарка.
Не зовсім.
Ви працюєте в адміністрації.
Я працюю в Дванадцятому корпусі.
Ви марите.
Я вам не вірю. Ідіть уже.
Що ви робите? Перестаньте.
Перестаньте негайно.
Вас слухали.
Геть усе.
Це не насправді.
Не підходьте. Геть з мого дому.
Вам треба виїхати з Зоряного.
Це не має сенсу.
Якщо слухають, то знатимуть, що ви мене попередили.
Не знатимуть, бо я беру записи
до того, як їх слухатиме хтось інший.
Саме ви слухали нас?
Мене?
Нічого собі.
Боже мій.
Я мушу поговорити з Валею.
Не можна з ним контактувати.
Виїжджайте негайно, а то вас теж заарештують.
Як же я виїду?
Я допоможу.
Без перепустки нікого не випускають.
Я ж сказала, що допоможу.
Дістану вам перепустку.
Чекайте мене завтра об одинадцятій
біля тридцять третього будинку.
Мусите мені довіряти.
Добре?
ЗОРЯНЕ МІСТЕЧКО
Полковник Раскова не…
- Що ви, в чорта, робите? - Про що ви говорите?
Ви знаєте, про що. Заарештували мого незамінного фахівця
і за що? За якусь брошуру, яку він десь підібрав багато років тому?
Твори Фьодорова заборонені – і цілком справедливо.
Я не маю на це часу. Він потрібен.
Ви б краще мені подякували.
Ідеї цієї книжки глибоко контрреволюційні.
Людмила, перестаньте.
Навіщо ці ігри?
- Ми одне одного добре знаємо. - Хіба?
Ви його караєте, бо хочете щось від мене.
Я забезпечую програмі безпеку, якої вона вимагає.
У цьому моє призначення, як ви й сказали.
Що ви хочете?
Головний конструктор.
Як почуваєтесь?
Пробачте мені, шеф.
Я був безвідповідальний.
Я все піддав ризику, зберігаючи ту книжку.
Так, піддали. Але вже все врегульовано.
- Як? - Я погодився на певні умови
полковника Раскової.
Їй потрібне було прикриття від начальства.
То ви заради мене пішли на компроміс з совістю.
Сєрґєй, життя – це компроміс.
А тепер ходімо.
У нас повно роботи.
Ти куди збираєшся?
Головний конструктор…
Попросив мене взяти участь у тренуванні.
Ти ж щойно вернувся.
Так.
Та там нічого такого, просто вивчення впливу довготривалої ізоляції.
Довготривалої.
Тебе поставили в новий політ?
Ні.
Це тренування в Сибіру.
Замкнуть разом з іще кількома.
Можеш радіти.
Мене не буде дев'ять місяців.
Дев'ять місяців і ти їдеш сьогодні?
- Я збирався тобі сказати. Просто… Я… - Захотів спершу зі мною переспати.
Ні.
Те, що було вночі…
Це було чудово.
Головному конструкторові не відмовляють. Ти ж це знаєш, Стася.
Це просто…
Уже стільки часу мені нічого не пропонують.
Будуть у тебе ще польоти. Я знаю, що будуть.
Трохи потерпи.
Не турбуйся.
Як вернешся з Сибіру, чи куди ти там зібрався,
найдеш собі нову курву.
Вони юрбами на тебе вішатимуться.
Ірина, побудьте. Я вам чаю заварю.
Не можу. Ми всі…
…знатимуть, що ви мене попередили.
Не знатимуть, бо я беру записи до того, як їй слухатиме хтось інший.
Жінка, з якою ви його бачили. Вона росіянка?
Товаришу, мені потрібно перевірити видачу денних перепусток
для громадянина Красільнікова відповідно до моїх записів.
Повторіть прізвище.
Красільніков.
Добре.
Віддасте начальникові обліку.
КВАРТИРА МІРОНОВА 11 СЕРПНЯ 1970
Як ви всі знаєте,
пілотовані польоти перебувають під пильним наглядом держбезпеки
і без дозволу першого відділу
ви навіть із Зоряного не вийдете, яке там на Венеру полетіти.
Тому ми позначили наш запуск як виведення
на орбіту погодного супутника «Зеніт».
Та вам усе одно треба проникнути на Байконур непомітно.
Як? Туди проникнути важче, ніж у жаб'яче гузно.
Доведеться їхати в оцьому.
Що це таке?
Це сконструйовано для захисту наукової апаратури
від високого тиску океанських глибин.
І воно виконає своє призначення на Венері.
А перед тим буде вашим домом у наступні два дні.
Вас опечатають у Зоряному й непомічено перевезуть на Байконур.
Ви жартуєте.
Товаришу Чадха, це буде ваш перший з багатьох довгих періодів,
які ви проведете в замкненому просторі.
Почнемо звикати до запаху одне одного.
Коли батисферу прикріплять на вежі до допоміжного модуля,
ви зможете перейти у відсік БІОС,
потім в орбітальний блок, а тоді,
врешті, у спускний апарат.
- Просто. - Після виведення на орбіту
зістикуєтеся з блоком-заправником, який уже перебуває на орбіті.
Потім здійсните імпульс переходу на траєкторію до Венери
і полетите раніше, ніж хтось це помітить.
А далі що? На цьому етапі приховувати нас буде неможливо.
Далі не буде потреби в обмані.
Особливо, коли всі усвідомлять, що ми досягли Венери
раніше, ніж американці навіть подумають, що таке можливо.
Як старший,
природно, що я перший встановлю на поверхні радянський прапор.
На поверхні – 460 градусів. Ти згориш.
Це буде не найбільша втрата.
Ви тільки облетите Венеру й використаєте її тяжіння
для коригування траєкторії повернення до Землі.
Там зберете якомога більший масив даних
і, звісно, відстикувавши батисферу,
скинете її на поверхню Венери.
Надіймося, що вона витримає атмосферний тиск достатньо довго,
щоб передати на Землю дані.
Треба серйозно ставитися до фізичних вправ.
Ще жодна людина не перебувала так довго в невагомості.
Нас дуже турбує,
що вимивання кальцію з кісток і атрофія м'язів вас виснажать.
А свою атрофію ви чим виправдовуєте?
Що?
Мені потрібен дублікат
денної перепустки, виданої вчора товаришу Красільнікову.
Одну хвилинку.
Помиляєтеся.
Учора Красільнікову перепустку не видавали.
Авжеж видавали.
У журналі нема.
Думаєте, полковник Раскова помилилася, коли просила мене її взяти?
- Ну… - Може, варто
пошукати уважніше.
Так. Так.
Я…
Вибачте, я не можу знайти.
Дуже добре.
Що ви їй скажете?
Не турбуйтесь.
Про вашу некомпетентність не скажу.
- Покажіть перепустку. - Ви, мабуть, знущаєтесь.
Потрібна перепустка, щоб у Москві купити синові туфлі?
Новий наказ.
Задовбали ці нові накази. Як ми можемо так жити?
- Не розумію… - Ваша перепустка
була дійсна до 10:00.
- Відійдіть, або будете затримані. - Ні, ви скажіть мені.
Зараз 20 на одинадцяту.
Вибачте, автобус пізно виїхав з Москви.
Вибачте, доведеться вас записати.
Та ну.
Запишете – і змусите безліч людей
змарнувати безліч годин,
доводячи факт, що в автобуса спустила шина.
Думаєте, це найкраще використання службового часу,
вашого часу, мого часу?
Ви знаєте, хто я?
Я в космос літав.
Тепер упізнали мене?
Вибачте, товаришу.
Вибачення прийнято.
- Стривай. - Ти не перевірила,
- чи ти на правильній висоті. - Я йшла по порядку.
Провал завдання, втрата екіпажу.
Саме вчасно, Валік. Де був?
Не зараз.
- Ти спрямувала… - Вибачте.
…не в тому напрямку перед імпульсом
і пропустила вікно перельоту до Венери.
Курс буде не туди.
Час для запалювання.
Запалювання рушія через 15 секунд.
Перевірила конфігурацію паливного клапана?
Привела в готовність автоматику запалювання?
Запалювання в готовності.
Паливний клапан відкритий.
І запуск рушія.
Знов провал завдання.
Ти летиш у відкритий космос.
- Знов. - Скинути програму.
Простежимо за швидкістю розгону турбопомпи.
Автоматичну послідовність запуску почати точно…
- Шеф. - …в цій точці.
- Товаришу головний, можна поговорити? - Вибачте, одну хвилинку.
Що?
Я просто…
Це про товариша Чадху.
Так.
У мене відчуття…
Що вона не підготовлена до труднощів польоту.
Він тяжкий і для підготовленого екіпажу.
Я тривожуся, що вона піддасть ризику нас усіх.
Зараз угадаю, ким би ти хотів її замінити.
Вона висококваліфікована.
Вона має волю, вміння, навички.
Товаришу Поліванов…
І вона застрягла на Землі. Боюся, з нею може щось статися.
Якщо ви хочете дихати в наступні дев'ять місяців,
то Чадха єдина на все Зоряне містечко
вміє оперувати дихальною апаратурою.
То, може, замість Павла? Анастасія ж найкраща.
- Це не про найкращих. Ти ж не сліпий. - Тоді чому…
Вона під постійним контролем.
Її охоронець більше буває з нею, ніж зі своєю сім'єю.
І якщо розкриють, що ми робимо в цьому приміщенні,
то ми до самої смерті просидимо в таборах!
- Простіть мене, я… - Знаю. А тепер іди.
Вибачте за вчорашнє.
Це ви мені вибачте.
Це наче вві сні.
Але водночас речі нарешті почали набувати сенсу.
Його раптові виїзди в Москву і його думки наче деінде.
Розумієте?
Я бачила, що він змінився.
Але звинуватила себе.
Ні, ви…
Ви сильніша, ніж думаєте.
Нате, візьміть.
Що?
- Як ви… - Як вийдете за ворота,
сядьте на автобус до Москви. Там адреса і ключ.
Зайдіть через чорний хід.
Навряд чи я сама це зроблю.
А вам і не треба.
Я приїду одразу, як зможу,
і обговоримо, як вам виїхати з країни.
З країни?
Іншого виходу нема.
Сім'ї зрадників винні у співучасті.
- Чи я зможу виїхати? - Про це потурбуюсь я.
А як же Валя?
Викиньте його з голови.
Ідіть уже.
Прошу вас.
Чому ви це робите?
Чому мені допомагаєте?
Ідіть.
Працювати з дітьми, навчати музики – ви це, мабуть, любите.
Люблю. Дуже люблю.
- До переїзду сюди… - Викличте її.
…я була репетиційною піаністкою в балеті…
- Це неймовірно. - Ага, було.
А ви, кажете, працюєте в адміністрації?
Що це значить?
Ірина. Ви працюєте в адміністрації?
Полковнику Раскова.
Я, в принципі, просто секретарка.
Ох, сумніваюся.
Ви, мабуть, важлива особа, якщо ваша дитина в тій школі.
Або важлива особа когось важливого.
Було б добре.
Бути важливою для когось важливого.
Наша, в принципі, секретарко, прошу сідати.
Товариш Єгорова поінформувала мене,
що ви зблизилися з одним своїм об'єктом.
Ні.
Я повинна не вірити своїм вухам?
Авжеж ні.
Я відійшла від інструкції, коли почала відвідувати квартиру Міронової, але я…
Це огидне порушення приписів.
Її дитина навіть навчається…
Годі.
Що в ній так вас привабило?
Гарні очі?
Приємний запах?
Її готовність робити, що їй заманеться?
Ні, я просто виконувала свої обов'язки.
Тому й пішла.
Я в рапорті виклала, чому проникала в житло Міронових
за минулі кілька тижнів.
Валентин Міронов?
Так.
Він агент.
Я впевнена.
Вибачте, що не повідомила
про свої підозри раніше,
але, розуміючи, як це важливо, я хотіла пересвідчитися,
що це саме так і є, перш ніж доповідати вам.
Вона порушила інструкцію.
Якщо ми дотримуємося Положення про Комітет держбезпеки, то…
Встати.
Вас, бачу, більше цікавить створення труднощів для колег,
- ніж ваші об'єкти. - Товаришу полковник, я лиш…
Вибачтеся.
Пробачте, товаришу полковник.
Не переді мною.
Перед нею.
Ірина Васильєвна…
я щиро прошу пробачення.
Що була незрілою пацючкою.
Що була…
Незрілою пацючкою.
Що була незрілою пацючкою.
Ви вільні.
Ірина Васильєвна, бачу, я знову вас недооцінила.
Надіймося, що ваша затримка не виллється у втрачений час.
Ми знаємо, де зараз перебуває Міронов?
Він уранці вернувся з Москви, але у своїй квартирі ще не був.
Може, підозрює, що ми на нього вийшли.
Якби підозрював, не вернувся б у Зоряне.
Бюро головного конструктора знатиме…
Головний конструктор тільки заважатиме.
Треба владнати це тихо, щоб не допустити збитків.
Це поки що все.
Дайте оперативний відділ.
Валя.
Ще раз проходжуся по планах.
Не турбуйся, корабель надійний. Вони будуть у безпеці.
Знаю, як це буває перед запуском.
Не можеш ні спати, ні їсти.
Це почалося ще з Юри.
Там, нагорі, по-своєму легше.
Припускаю, що так.
Всесвіт приносить удачу.
Шеф, вибачте.
Валя, ваша дружина прийшла в центр підготовки, шукає вас.
Не зрозумів.
Твоя дружина.
Сюди прийшла?
Ні, чекає назовні.
Ви не проти, якщо я…
- Прошу. - Я зараз вернуся.
Аякже.
Дякую, Вітас.
Що сталося?
Вони знають.
Що?
- Вони знають. - Хто що знає?
Знають, що ти зробив.
- Про що ти говориш? - Не бреши мені.
- Я не брешу. - Тебе заарештують.
- Ти це розумієш? - Хто… Що?
Ти розумієш?
Тікай з Зоряного містечка.
Зачекай… Чекай… Чекай, чекай. Що?
Таня. Вибач, я все пробував.
- Не викручуйся. - Я все робив, щоб це спинити.
- Їдь звідси. - Нікуди я без тебе не поїду.
- Чула? - Так, але…
Поїдемо звідси разом. Поїдемо обоє.
Що, до американців?
Є одна жінка в Москві.
Вона сказала, що як щось піде не так…
Якщо піде щось не так, я йду до…
Я роблю дві позначки на стіні кафе на вулиці Горького.
Дві позначки?
І вона зустріне нас на Кримському мосту.
- Позначки на кафе? - Посадить нас у машину.
- І вона… - Послухай себе!
Ти говориш як псих. Я навіть…
- Прошу… Ти зачекай. - Я нікуди з тобою не поїду.
- Ні. - Ми вирвемося звідси.
- Ні, ні. Перестань, Валя! - Прошу, я не…
- Я тобі більше не вірю! - Прошу, не кричи.
- Не кричи. - Я навіть не знаю, хто ти.
- Знаєш. - Ні.
- Таня. Я це робив заради тебе. - Іди негайно.
Заради мене? Ти мені життя занапастив, Валя.
Ти мене, нахер, знищив.
Їдь звідси.
- Без тебе не поїду. - Мусиш їхати…
Таня, зачекай. Таня…
Не торкайся до мене.
Ще раз торкнешся – закричу.
Міронова тут немає.
Де шафа Міронова?
Ясно.
Валя!
Що з тобою?
Та вийшов подихати.
Остання на дев'ять місяців.
На, візьми пачку. Мені не треба.
Найважче у всьому цьому – наступні кілька днів.
Під замком у коробці, тіснішій за «Восток».
Коли ви їдете на запуск?
Я мав бути п'ять хвилин тому. Краще піду.
- До зустрічі через дев'ять місяців. - Удачі тобі.
Павєл.
Павєл! Чекай секунду. Одну секунду.
Де він, у чорта?
Я… Я…
Я чув, щось діється по всьому Зоряному.
Підвищена безпека.
- Думаєте, його могли затримати? - Прокляття!
- А якщо буде два космонавти? - Має бути два пілоти!
- Якщо є… - Інше вікно – через кілька років!
Це наш єдиний шанс.
Я збігаю до нього додому. Пошукаю.
На це нема часу, Сєрґєй. Ми й так відстаємо.
Валя. Це ти. Треба негайно знайти Павла.
- Павєл не прийде. - Що?
- Його заарештували. - Як так?
Заарештовують людей по всьому місту.
Раскова сказилася.
Тоді це кінець.
Невідомо, чи розказав він їй про Венеру.
Це не має значення. Для польоту потрібні три космонавти, а Павєл…
Я полечу замість нього.
Що… Ти про що?
Я полечу.
А який у нас вихід?
Я єдиний підходжу.
Я розробляв програму підготовки. Я знаю, що треба робити.
Може, краще й за нас.
Однозначно краще за нас.
Ти твердо вирішив, мій орле?
Так.
Шеф, я розумію, як це важливо.
Дякую тобі.
Дякую.
Ну все.
Усе. Вирушайте.
Одягай польотний комбінезон.
- Валік, я радий, що ти з нами. - Так. Поїхали.
Вантажимося.
Рятуйте!
Покажіть путівку.
Байконур?
Чому не викреслили?
Та це було в путівці вже з місяць.
Апаратура для запуску нового супутника.
Відкрийте задній борт.
Що всередині?
Найновіший погодний супутник.
Якщо ми не доставимо вантаж,
головний конструктор нам голови відірве.
Це що?
Може, замість стежити за погодою,
щурів би порозганяли.
Відкрити ворота!
Стася, якщо я тебе більше не побачу,
хочу тобі сказати, що здатися легко.
Жити важко.
Ти допомогла мені це зрозуміти. Серед багато чого іншого.
Я не майстер писати листи.
Коли мене вперше змусили писати листа перед «Луною-17», я не мав кому писати.
А тепер, здається, маю.
Пробач, що зникаю.
Що брешу тобі.
Що не даю шансу побачити, що в нас могло б вийти.
Та, може, це не має значення.
Правда в тому…
що ти варта кращого за мене.
Хоч що станеться в цьому польоті, надіюсь, ти знов дихатимеш вільно.
З любов'ю – твій чоловік Саша.
Переклад субтитрів: Дмитро Левченко