Si v redu?
Ja.
Bo Valja kmalu doma?
Ne. Povedala sem ti, da bo prespal v Moskvi.
Da se sestane z žensko, s katero si ga videla?
Ne.
Prav imaš. Nespametna sem.
Ne.
Kakšna je bila?
Sploh ni čedna, če sem iskrena. Starejša je od mene.
Je zgledala Rusinja?
- Kako to misliš? - Bi lahko bila tujka?
Ne.
Ne vem. Nisem ju slišala.
Zakaj te ona tako zanima?
Poskušam ti pomagati.
Nočem več misliti na to.
Morda…
Morda bi bilo pametno, da za nekaj dni odideš.
Da si razbistriš misli.
Torej misliš, da me vara.
Razmišljala sem o tvojih besedah…
- Samo to je logično. - Res?
Greš lahko v dačo svojih staršev?
Nocoj? Ne da bi govorila z njim?
Prepričal te bo, da si samo domišljaš.
Morda pa si.
Na tvojem mestu…
Na tvojem mestu bi odšla brez besed. Naj ga razžira krivda.
Potrebujem čas zase, da premislim.
Ne smeš čakati, Tanja.
- Ni prostora za ravnodušnost. - Ravnodušnost?
- Saj veš, kaj mislim. - Ne vem.
Poskušam te zaščititi.
Ne potrebujem tvoje zaščite.
Razmisliti moram. Morda je bolje, da greš.
- Kaj delaš? - Moraš me poslušati.
Ni tak, kot si misliš.
Izdal je svojo domovino.
Za Američane dela. Izdaja informacije.
- Se ti je zmešalo? - To je resnica.
Ko le ne bi bilo tako, toda kmalu bo aretiran.
Poznam te in vem, da nimaš nič s tem. A če boš še tu…
- Valja je junak SZ. - …te bodo aretirali.
- Je častnik letalskih sil. Ne. - Že leta je izdajalec.
- Nemogoče. - Težko je verjeti,
- toda nimava veliko časa. - Noro.
- Lahko ti pomagam. - Ti?
Četudi je res, kaj boš naredila? Tajnica si.
Ne ravno.
Administratorka si.
Delam v stavbi 12.
Blede se ti.
Ne verjamem ti. Pojdi.
Kaj delaš? Nehaj.
Nehaj s tem.
Prisluškujejo vama.
Vsemu.
To ni mogoče.
Stran od mene. Izgini iz mojega doma.
- Zapustiti moraš Star City. - To nima smisla.
Slišali bodo, da si me opozorila.
Ne. Posnetke bom vzela, preden jih bo kdo poslušal.
Si nama prisluškovala?
Meni?
Mojbog.
Jaz…
- Govoriti moram z Valjo. - Ne smeš ga poklicati.
Pojdi, drugače te bodo aretirali.
- Kako pa? - Pomagala ti bom.
Nihče ne sme ven brez prepustnice…
Pomagala ti bom. Dobila boš prepustnico.
Jutri ob 11h se dobiva blizu stavbe 33.
Zaupaj mi. Prav?
Halo?
Polkovnica Raskova…
- Kaj pa počnete? - O čem govorite?
Dobro veste. Aretirali ste enega mojih ključnih ljudi.
Zakaj? Ker je pred leti nekje pobral pamflet?
Generalni sekretar je upravičeno prepovedal dela Fjodorova.
Nimam časa za to. Potrebujem ga.
Morali bi biti hvaležni.
Ideje v tisti knjigi so v nasprotju z duhom revolucije.
Ljudmila, prosim.
So te igrice res nujne?
- Predobro se poznava. - Res?
Kaznuješ ga, ker hočeš nekaj od mene.
Zagotavljam ti varnost, ki jo ta program zahteva.
Zato sem tukaj, kot si sam rekel.
Kaj hočeš?
Glavni inženir.
Si v redu?
Žal mi je, šef.
Bil sem nepremišljen.
- Zaradi te knjige sem vse ogrozil. - Ja, vendar je urejeno.
- Kako? - Sprejel sem pogoje polkovnice Raskove.
Potrebovala je zaščito pred nadrejenimi.
Zaradi mene ste ogrozili svojo integriteto.
Življenje je kompromis.
Pridi.
Delo naju čaka.
Kam greš?
Glavni inženir…
Želi, da pridem na urjenje.
- Pravkar si se vrnil. - Ja.
Nič takega, samo proučevanje dolgotrajnega bivanja v zaprtem prostoru.
Dolgotrajnega.
Greš na novo misijo?
Ne.
Urjenje v Sibiriji.
Še z nekaterimi bom zaprt.
Morala bi se veseliti.
Devet mesecev me boš rešena.
Devet mesecev in že danes greš?
- Hotel sem ti povedati… - Najprej si hotel spati z mano.
Ne.
Tisto sinoči…
Čudovito je bilo.
Glavnemu inženirju ne moreš reči ne. To veš, Stazija.
To je…
Že nekaj časa nisem imela priložnosti.
Vem, da boš dobila novo misijo.
Bodi potrpežljiva.
Ne skrbi.
Ko se vrneš iz Sibirije ali od tam, kamor zares greš,
boš našel drugo cipo.
Veliko se jih bo metalo za tabo.
Irina, ostani. Skuhala bom čaj.
Ne morem…
Slišali bodo, da si me opozorila.
Ne. Posnetke bom vzela, preden jih bo kdo poslušal.
…žensko, s katero si ga videla? Je zgledala Rus…
Dnevne zapise subjekta Krasilnikova želim primerjati s svojimi posnetki.
- Ponovite ime. - Krasilnikov.
Prav.
To dajte referentu za evidence.
STANOVANJE MIRONOV 11. AVGUST 1970
Kot veste, vse človeške misije pozorno nadzira oddelek za varnost.
Brez njihove odobritve
vas ne smemo izpustiti iz Star Cityja, kaj šele na Venero.
Zato smo izstrelitev označili kot misijo brez posadke za utirjenje
vremenskega satelita Zenit v Zemljino orbito.
V Bajkonur morate priti neopaženo.
Kako? Ta kraj je tako tesno zaprt, da niti muha ne uide.
Potovali boste v tem.
Kaj je to?
Znanstvene instrumente ščiti pred visokimi pritiski morskega dna.
To nalogo bo opravil tudi na površju Venere. Pred tem pa bo dva dni vaš dom.
V Star Cityju vas bomo zapečatili in neopaženo prepeljali v Bajkonur.
Gotovo se šalite.
To bo vaš prvi od več daljših obdobij v zaprtih prostorih.
Najbolje, da se navadimo na vonj drug drugega.
Ko bo batisfera naložena na pomožni modul na stolpu,
se boste lahko spustili v modul BIOS, potem v orbitalni modul
in nazadnje v pristajalni modul za izstrelitev.
- Mala malica. - Po vstopu v orbito
se boste srečali z modulom za oskrbo goriva, ki je že v Zemljini orbiti.
Potem boste izvedli manever za vstop v Venerino orbito
in šli naprej, ne da bi to kdo opazil.
In potem? Ne boste nas več mogli skriti.
To ne bo več potrebno.
Še posebej, ker bomo na Veneri,
preden bi Američanom kapnilo, da je to mogoče.
Kot najstarejši
bi moral jaz prvi stopiti na površje in zapičiti sovjetsko zastavo.
Na površju je 460 stopinj. Zgorel bi.
To ne bi bila huda izguba.
Venero boste samo preleteli in izkoristili njeno gravitacijo
za prilagoditev krivulje za vrnitev na Zemljo.
Medtem boste zbrali čim več podatkov,
odvrgli batisfero in jo poslali na površje Venere.
Upamo, da bo dovolj dolgo zdržala pritisk atmosfere,
da svoje podatke pošlje na Zemljo.
Pri urjenju morate biti previdni.
Noben človek še ni bil tako dolgo v breztežnostnem stanju.
Zelo nas skrbi,
da bi vas izguba kostne mase in mišična atrofija onesposobili.
Kaj je pa vaš izgovor, tovariš Nikulov?
Ja?
Potrebujem kopijo
dnevne prepustnice, ki je bila včeraj izdana tovarišu Krasilnikovu.
Trenutek.
Motite se.
Ta dan Krasilnikovu ni bila izdana prepustnica.
- Seveda je bila. - Ni zabeleženo.
Se je polkovnica Raskova zmotila, ko je rekla, naj jo poiščem?
- No… - Temeljiteje preverite.
Ja.
Jaz…
Žal mi je, toda ne najdem je.
V redu.
Kaj ji boste rekli?
Brez skrbi.
Vašo nesposobnost bom ohranila zase.
- Pokažite prepustnico. - Saj se šalite.
Sinu grem v Moskvo kupit čevlje.
Nova pravila.
Dovolj imam novih pravil. Kako naj tako živimo?
- Ne razumem… - Prepustnica je bila veljavna do 10h.
- Umaknite se… - Ne, odgovorite mi.
Ura je 10.40. Žal so avtobusi zamujali…
- Od kdaj je to? - …iz Moskve.
Žal bom moral to zabeležiti.
Dajte no. Nenadoma bo nešteto ljudi…
- Prepustnico. - …porabilo nešteto ur,
da ugotovijo, da je avtobusu počila guma.
Je to res najboljša izraba državnega, vašega in mojega časa?
Veste, kdo sem?
Šel sem v vesolje in nazaj. Me zdaj prepoznate?
Opravičujem se.
Sprejmem opravičilo.
- Čakaj. - Nisi preverila
- položaja. - Sledila sem postopku.
Misija ni uspela, izgubili smo posadko.
- Končno. Kje si bil? - Ne zdaj.
- Usmerjena si bila… - Pardon.
…v napačno smer in zamudila okno za vstop v Venerino orbito.
Ne znaš je upravljati.
Čas je za vstop v orbito.
Vžig motorja čez 15 sekund.
Si preverila ventil za gorivo?
Si aktivirala sekvenco za vžig?
Vžig je aktiviran.
Ventili za gorivo se odpirajo. Vžig motorja.
Spet nam ni uspelo.
Zdaj greš v daljno vesolje.
- Ponovimo. - Ponastavi program.
Opazovali bomo hitrost zagona turbočrpalke.
Sekvenca izstrelitve se mora začeti natančno…
- Šef? - …tukaj.
- Šef, se lahko pogovoriva? - Samo trenutek. Ja?
Jaz…
Gre za tovarišico Chadha.
- Ja? - Mislim…
Ni pripravljena za tako zahtevno misijo.
Že izurjeni ekipi bo težko.
Skrbi me, da nas bo vse ogrozila.
Naj uganem, koga predlagaš namesto nje.
Najbolj usposobljena je.
- Ima voljo, sposobnost in znanje. - Tovariš Polivanov…
Skrbi me zanjo, če bo obtičala tu spodaj.
Bi rad naslednjih devet mesecev dihal zrak?
Tovarišica Chadha je edina v Star Cityju,
ki zna upravljati ta sistem.
Potem pa namesto Pavla. Anastazija je najboljša.
- Ne gre za to. Si slep? - Zakaj potem…
Nenehno je pod drobnogledom.
Njen varuh je z njo več časa, kot s svojo družino.
Če ugotovijo, kaj počnemo tukaj,
bomo do smrti v gulagu!
- Oprostite… - Vem. Pojdi zdaj, prosim.
- Oprosti za sinoči. - Ne, jaz bi se morala opravičiti.
Kot bi sanjala.
Hkrati pa vse postaja logično…
Vsa potovanja v Moskvo in z mislimi je bil drugje.
Veš?
Vedela sem, da se je spremenil.
Sebe krivim.
Ne…
Močnejša si, kot misliš.
Vzemi tole.
Kaj?
- Kako… - Ko prideš mimo straže,
pojdi z avtobusom v Moskvo. Tu sta naslov in ključ.
Vstopi skozi zadnji vhod.
Sama ne bom zmogla.
Ne bo ti treba.
Prišla bom in pomenili se bova, kako te spraviti iz države.
Iz države?
Ni druge možnosti.
Družine izdajalcev vržejo v isti koš.
- Mi bo uspelo priti iz države? - To prepusti meni.
Kaj bo z Valjo?
Pozabi nanj.
Pojdi.
Prosim.
Zakaj to delaš? Zakaj mi pomagaš?
Pojdi.
Najbrž uživate v delu z otroki in poučevanju glasbe.
Ja, zelo.
- Preden sem prišla… - Naj vstopi.
…sem bila pianistka v Moskovski šoli baleta.
- Izjemno. - Ja.
Vi pa delate v administraciji. Kaj to pomeni?
Irina. Delate v administraciji?
Polkovnica Raskova?
- Samo poveličevana tajnica sem. - To pa dvomim.
Če vaša hčerka hodi v to šolo, ste pomembni.
Ali pa ste pomembni nekomu pomembnemu.
Lepo se sliši. Biti pomemben nekomu pomembnemu.
Sedite, naša poveličevana tajnica.
Tovarišica Jegorova pravi,
da ste se zbližali z enim od vaših subjektov.
Ne.
Naj ne upoštevam svojih ušes?
Seveda ne.
Res sem kršila protokol, ko sem začela obiskovati Mironovo, ampak…
To je gnusno kršenje pravil, polkovnica.
- Njeno hčerko je celo učila… - Dovolj.
Kaj ti je na njej tako privlačno?
Njene oči?
Njen vonj?
Njena pripravljenost početi, kar se ji zljubi?
Ne, opravljala sem svoje delo. Zato sem prišla.
Iz mojega poročila je jasno, zakaj sem nekaj tednov
hodila k Mironovim.
- Valja Mironov? - Ja.
On je krt.
Prepričana sem.
Oprostite, ker vam nisem prej zaupala svojih sumov,
toda vem, kako pomembno je, in hotela sem se prepričati,
da imam prav, preden vas obvestim.
Kršila je protokol.
Če ne spoštujemo pravil varnostnih služb in…
Vstani.
Raje se posvečaš povzročanju težav sodelavkam,
- kot pa svojim subjektom. - Polkovnica, jaz…
Opraviči se.
- Oprostite, polkovnica Raskova. - Ne meni. Njej.
Irina Vasiljevna…
Iskreno se opravičujem.
Ker sem otročja tožibaba.
Ker sem…
Otročja tožibaba.
Ker sem otročja tožibaba.
Pojdi.
Irina Vasiljevna, spet sem vas podcenila.
Upajmo, da nismo izgubili dragocenega časa.
Vemo, kje je Valja Mironov?
Zjutraj se je vrnil iz Moskve, vendar še ni prišel domov.
Morda sumi, da smo mu na sledi.
Potem se ne bi vrnil v Star City.
- Glavni inženir bi vedel… - On bo samo v napoto.
Če želimo omejiti škodo, moramo to opraviti po tiho.
To je vse za zdaj.
Direktorat za operativne zadeve.
Valja.
Še enkrat pregledujem načrte.
Ne skrbi, moj orel. Plovilo je v redu. Varni bodo.
Vem, kako je pred vsako izstrelitvijo. Vedno…
Ne moreš spati in jesti.
Tako je bilo tudi z Jurijem.
Na nek način je lažje biti zgoraj, kajne?
Ja.
Vesolje prinaša svojo srečo.
Oprostite. Valja, žena te išče.
- Prosim? - Tvoja žena.
- Tukaj je? - Ne, zunaj čaka.
Oprostite, smem…
- Prosim. - Takoj pridem.
Seveda.
Hvala, Vitas.
Kaj je narobe?
Vejo.
Kaj?
- Vedo. - Kdo ve kaj?
Vedo, kaj si naredil.
- O čem govoriš? - Ne laži mi.
- Ne lažem. - Aretirali te bodo.
- Razumeš? - Kaj?
Razumeš?
Oditi moraš.
Samo… Počakaj. Kaj?
Tanja. Vse sem poskusil.
- Nočem izgovorov. - Hotel sem nehati.
- Oditi moraš. - Brez tebe ne grem.
- Prav? - No…
- Oba lahko spravim od tu. - S pomočjo Američanov?
V Moskvi je ženska. Rekla je, če bo šlo kaj po zlu…
Če bo šlo kaj po zlu, naj na steni kavarne v Ulici Gorkega naredim
- oznaki… - Oznaki?
…in se z njo dobim na Krimskem mostu.
- Oznaki v kavarni? - Posedla naju bo v avto.
- Ona… - Poslušaj se!
Slišati si nor. Sploh…
- Prosim, počakaj. - Nikamor ne grem s tabo.
- Ne. - Oba lahko rešim.
- Ne. Dovolj, Valja! - Prosim, nisem…
- Ne zaupam ti več! - Ne kriči.
- Ne prepoznam te.
- Pa me. - Ne.
- To sem storil zate. - Pojdi.
Zame? Uničil si mi življenje, Valja.
Uničil si najino življenje.
Pojdi.
- Ne brez tebe. - Moraš…
- Tanja, počakaj. Tanja… - Ne dotikaj se me.
Če se me dotakneš, bom kričala.
Mironova ni tukaj.
Mironova omarica?
Dobro.
Valja!
Si v redu?
Ja, na svež zrak sem šel.
Zadnja za devet mesecev.
Vzemi jih. Ne bom jih potreboval.
Najtežje bo naslednjih nekaj dni.
Zaprt v posodi, še tesnejši od Vostoka.
Kdaj greš na Venero?
Tam bi moral biti pred petimi minutami. Bolje, da grem.
- Se vidiva čez devet mesecev. - Srečno.
Pavel. Pavel! Počakaj malo.
Kje je?
Jaz…
Menda se nekaj dogaja po celem Star Cityju.
Poostrili so varnost.
- So ga aretirali? - Prekleto!
- Sta dva kozmonavta dovolj? - Rabimo dva pilota!
- Imamo… - Naslednje okno bo čez več let.
Samo to možnost imamo.
K njemu domov grem…
Ni časa. Že itak smo v zaostanku.
Valja. Tukaj si. Takoj moramo najti Pavla.
- Pavla ne bo. - Kaj?
- Aretirali so ga. - Kako?
Po vsem mestu so aretacije. Raskova je znorela.
- Potem je konec. - Ne veš, če je povedal…
Ni važno. Za misijo rabimo tri kozmonavte in Pavel…
Zamenjal ga bom.
- Prosim? - Jaz bom šel.
Kaj drugega nam preostane? Samo jaz ga lahko zamenjam.
Sestavil sem program urjenja. Vem, kaj je treba.
- Bolje od nas. - To pa zagotovo.
Si prepričan, moj orel?
Ja.
Vem, kako pomembno je to.
Hvala.
V redu.
V redu. Pojdi.
Obleci letalski kombinezon.
- Vesel sem, da greš z nami. - Ja. Pojdimo.
Natovarjamo.
Na pomoč!
Pokažite tovorni list.
Bajkonur? Zakaj ni bilo vnaprej odobreno?
Že več tednov je na tovornem seznamu.
Oprema za izstrelitev novega satelita.
Odprite zadnji del!
Kaj je tam?
Najnovejši vremenski satelit.
Če tovora do izstrelitve ne dostavimo, nas bo glavni inženir kaznoval.
Kaj je to?
Namesto opazovanja vremena
- bi moral iskati tole. - Fuj.
Spustite jih!
Stazija, če se ne bova več videla,
vedi, da se je vdati preprosto.
Živeti je težko.
Med drugim si mi pomagala spoznati tudi to.
Pisma mi ne gredo od rok.
Ko sem pred Luno 17 moral napisati prvega, ga nisem imel komu.
Zdaj pa.
Oprosti, ker sem odšel.
Ker sem ti lagal.
Ker nama nisem dal priložnosti.
Morda pa ni važno.
V resnici…
si zaslužiš boljšega od mene.
Karkoli se bo zgodilo na tej poti, upam, da boš lahko spet zadihala.
Z ljubeznijo, tvoj mož Saša.
Prevedla Lidija P. Černi