Er du okay?
Ja, ja.
Kommer Valja snart hjem?
Nej. Jeg sagde jo, at han er i Moskva i aften.
For at møde den kvinde, du så ham sammen med?
Nej.
Du havde ret. Jeg var bare tåbelig.
Nej.
Hvordan så hun ud?
Hun var ærligt talt ikke engang køn. Hun var også ældre end mig.
Så hun russisk ud?
- Hvad mener du? - Kan hun have været udlænding?
Nej. Jeg mener…
Jeg ved det ikke. Jeg kunne ikke høre dem.
Hvorfor alle de spørgsmål?
Jeg prøver bare at hjælpe dig.
Jeg vil helst bare glemme det.
Måske…
Måske vil det være klogt at rejse væk i nogle dage.
For at få styr på tankerne.
Så nu tror du, han har en affære.
Jeg har bare tænkt over det, du sagde, og…
- Det er det eneste, der giver mening. - Er det?
Kan du bo i dine forældres datja?
I nat? Uden overhovedet at tale med ham?
Han vil nok bare sige, at det er ren indbildning.
- Det er det måske også. - Hvis jeg var dig…
Hvis jeg var dig, ville jeg bare tage af sted. Så kan hans samvittighed plage ham.
Jeg har brug for at være alene for at kunne tænke.
Du må ikke vente, Tanja.
- Det er for vigtigt til at være passiv. - Passiv?
- Du ved, hvad jeg mener. - Hvad? Nej, jeg gør ej.
Jeg prøver at passe på dig.
Det har jeg ikke brug for.
Jeg må tænke mig om. Måske skulle du hellere gå.
- Hvad laver du? - Hør på mig.
Han er ikke den, du tror.
Han har forrådt sit land, Tanja.
Hold da…
Han videregiver oplysninger til amerikanerne.
- Er du blevet skør? - Det passer.
Gid det ikke gjorde, men snart bliver han anholdt.
Jeg ved, du ikke har haft noget med det at gøre, men hvis du stadig er her…
- Valja er en helt. - …bliver du også anholdt.
- Han er officer. - Valja har været forræder i årevis.
- Umuligt. - Det er svært at begribe,
- men tiden er knap. - Det er vanvid.
- Jeg kan hjælpe dig. - Kan du?
Hvad skulle du i så fald kunne gøre? Du er sekretær.
- Ikke rigtig. - Du arbejder med administration.
Jeg arbejder i bygning 12.
Det rabler for dig.
Jeg tror ikke på dig. Du skal gå nu.
Hvad laver du? Hold op.
Hold op med det der.
De har aflyttet jer.
Alting.
Det her sker bare ikke.
Hold dig væk fra mig. Skrid med dig.
- Du må forlade Stjernebyen. - Det giver ingen mening.
Hvis de lytter med, ved de, at du har advaret mig.
Nej, for jeg får fat i optagelsen, før andre kan nå at lytte til den.
Har du aflyttet os?
Mig?
Åh nej.
Jeg…
Jeg må tale med Valja.
Nej, du må ikke kontakte ham.
Tag af sted nu. Ellers bliver du også anholdt.
- Jamen hvordan? - Jeg hjælper dig.
- De lukker ingen ud uden et udgangspas… - Jeg skal jo nok hjælpe dig.
Jeg kan skaffe dig et pas.
Mød mig i morgen kl. 11 i nærheden af bygning 33.
Du må stole på mig, ikke?
Hallo?
Oberst Raskova er…
- Hvad fanden har du gang i? - Hvad mener du?
Det ved du godt. Du har anholdt en af mine vigtigste folk.
For hvad? En eller anden pamflet, han fik for flere år siden?
Generalsekretæren har forbudt Fjodorovs værker. Med god grund.
Jeg har brug for ham.
Du burde takke mig. Idéerne i den bog strider mod revolutionens ånd.
Ljudmila, hold nu op. Er de julelege nødvendige?
- Det kender vi hinanden for godt til. - Gør vi?
Du straffer ham, fordi du vil have noget ud af mig.
Jeg forsyner dig med den sikkerhed, som programmet kræver.
Det er mit formål, som du selv har sagt.
Hvad er det, du vil?
Chefkonstruktør.
Er du okay?
Jeg er virkelig ked af det, chef. Jeg var letsindig.
Jeg bragte alting i fare ved at beholde den bog.
Ja, men nu er der styr på det.
- Hvordan? - Jeg accepterede Raskovas betingelser.
Hun havde brug for opbakning over for sine overordnede.
Så nu er din integritet blevet kompromitteret på grund af mig.
Livet er ét stort kompromis, Sergej.
Kom nu.
Arbejdet kalder.
Hvor skal du hen?
Chefkonstruktøren har…
Han har bedt mig om at deltage i en øvelse.
- Du er lige kommet tilbage. - Ja.
Det er ikke noget særligt. Et studie i virkningen af langvarig isolation.
Langvarig.
Har du fået en ny mission?
Nej.
Det er træning i Sibirien.
Spærret inde med nogle få andre.
Du burde da være glad. Du er fri for mig i ni måneder.
Ni måneder, og du rejser i dag?
- Jeg ville have sagt det. - Du ville bare i seng med mig først.
Nej. Det, der skete i går aftes, var…
Det var skønt.
Man siger ikke nej til chefkonstruktøren. Det ved du godt, Stasia.
Det er bare… Det er noget tid siden, jeg har haft muligheden for det.
Du får en ny mission. Det er jeg sikker på.
Vær tålmodig.
Bare rolig.
Når du kommer hjem fra Sibirien, eller hvor du nu i virkeligheden skal hen,
skal du nok finde en anden skøge. De vil flokkes om dig i hobetal.
Bliv her, Irina. Lad mig lave dig en kop te.
Nej, vi har allerede…
De ved, at du har advaret mig.
Nej, for jeg får fat i optagelsen, før andre kan nå at lytte til den.
…den kvinde, du så ham sammen med? Så hun russi…
Kammerat, jeg har brug for adgang til optegnelser om dagspas
for emnet Krasilnikov til sammenligning med mine optagelser.
- Gentag navnet. - Krasilnikov.
Udmærket.
Giv den til arkivaren.
MIRONOVS LEJLIGHED - AUGUST, 1970
Som I alle ved,
overvåges alle bemandede missioner nøje af sikkerhedsafdelingen,
og uden godkendelse fra Første Afdeling
kan vi ikke engang få jer ud af Stjernebyen og da slet ikke til Venus.
Det er derfor, vi har benævnt vores opsendelse som en ubemandet levering
af en Zenit-vejrsatellit til Jordens kredsløb.
Men I skal stadig komme ubemærket til Bajkonur.
Hvordan? Bevogtningen her er mere spændt end en frøs røvhul.
I foretager rejsen i den her.
Hvad er det?
Den er bygget til at beskytte videnskabelige instrumenter
fra det voldsomme tryk på havbunden. Sådan er der også på Venus' overflade.
Men inden da skal den være jeres hjem de næste to dage.
Vi forsegler jer i den her i Stjernebyen, og så transporteres I uset til Bajkonur.
Det må være Deres spøg.
Kammerat Chadha, det bliver den første af mange lange perioder i trange rum.
Vi må hellere vænne os til hinandens lugt.
Når batysfæren er blevet lastet over på servicemodulet,
kan I bevæge jer ned i BIOS-modulet,
videre over i kredsløbsmodulet og så naturligvis
til sidst over i landingsmodulet til opsendelsen.
- Helt enkelt. - Efter indtræden i kredsløbet
kobles I sammen med et brændstofmodul, der allerede er i kredsløb.
Så udfører I accelerationstændingen med retning mod Venus
og kommer godt af sted, før nogen aner uråd.
Og hvad så derefter? Da kan vi vel ikke længere gemme os.
Der vil ikke være yderligere behov for vildledelse.
Især ikke når de ser, at vi er kommet til Venus,
før amerikanerne overhovedet vidste, at det var muligt.
Som den med størst anciennitet
bør jeg være den, der planter Sovjets flag på overfladen.
Der er 460 grader på overfladen. Du ville brænde op.
Det tab kan vi leve med.
I foretager kun en forbiflyvning af Venus og gør brug af dens tyngdekraft
til at tilpasse jeres bane tilbage til Jorden.
Deroppe indsamler I så megen data som muligt,
og batysfæren bliver frakoblet og sendt ned til Venus' overflade.
Vi kan kun håbe, at den modstår det atmosfæriske tryk længe nok
til at kunne sende data hjem til Jorden.
I skal være fokuserede i træningen.
Ingen mennesker har været i vægtløs tilstand så længe,
og vi er bekymrede for,
at svækkelsen af knogler og muskler kan blive invaliderende.
Hvad er din undskyldning, kammerat Nikulov?
Ja?
Jeg har brug for adgang til kopien
af det dagspas, der blev udstedt til kammerat Krasilnikov i går.
Et øjeblik.
De tager fejl.
Der blev ikke udstedt et dagspas til Krasilnikov den dag.
- Jo, der blev der da. - Det er ikke i arkivet.
Tog oberst Raskova fejl, da hun bad mig om at hente det?
- Altså… - Måske var det smart at lede grundigt.
Ja.
Jeg…
Jeg beklager, men jeg kan ikke finde det.
- Udmærket. - Hvad siger De til hende?
Bare rolig.
Jeg holder Deres inkompetence for mig selv.
- Jeg skal se Deres pas. - Nej, det må være Deres spøg.
Skal jeg bruge et pas for at købe sko til min søn?
Nye regler.
Jeg er træt af alle de nye regler. Hvordan skal vi kunne leve på den måde?
- Jeg forstår ikke… - Deres pas var kun gyldigt til kl. 10.
- Gå så, inden De bliver anholdt. - Nej, svar mig.
Den er 20 i 11.
Jeg beklager. Busserne fra Moskva var forsinkede.
- Jeg må desværre skrive en anmærkning. - Hold nu op.
Hvis De gør det, skal utallige mennesker bruge utallige timer på
at følge op på, at en bus var punkteret.
Er det en optimal udnyttelse af statens tid, Deres tid og min tid?
Ved De, hvem jeg er?
Jeg har været ude i verdensrummet. Genkender De mig nu?
Det må De undskylde.
Alt forladt.
- Vent. - Nej, du tjekkede ikke,
- at højden var den rette. - Jeg fulgte proceduren.
Missionen slog fejl.
- Hvor har du været, Valjusj? - Ikke nu.
I pegede i den forkerte retning under tændingen
og nåede ikke vinduet for overførslen til Venus' kredsløb.
Du kan ikke gøre det ordentligt.
Tid til accelerationstænding.
Motortænding om 15 sekunder.
Har du tjekket brændstofventilens indstilling?
Har du aktiveret den automatiske tændingssekvens?
Tænding aktiveret. Brændstofventiler åbner.
Og motor starter.
Missionen slog fejl igen.
I er nu på vej ud i det ydre rum.
- Igen. - Nulstil programmet.
Vi må følge turbopumpens opstartshastighed.
Den automatiske startsekvens skal begynde nøjagtigt…
- Chef? - …på det punkt.
- Chefkonstruktør, må jeg tale med dig? - Øjeblik.
- Ja? - Jeg er bare…
Det drejer sig om kammerat Chadha.
Ja?
Jeg synes bare ikke… Hun er ikke klar til missionens strabadser.
Det ville være svært nok med en trænet besætning.
Jeg er bekymret for, at hun kan bringe os i fare.
Lad mig gætte på, hvem du har i tankerne i stedet.
Hun er den bedst egnede.
Hun har viljen, evnerne og færdighederne.
Kammerat Polivanov…
Hvis hun er fanget hernede, kan det gå galt.
Hvis du vil have luft de næste ni måneder,
er kammerat Chadha den eneste i hele Stjernebyen,
der kan betjene det system.
Men hvad så med i stedet for Pavel? Anastasia er den bedste.
Det er ikke afgørende. Er du blind?
Hun er under konstant overvågning.
Hendes oppasser er mere sammen med hende end sin familie.
Hvis de opdager, hvad vi laver herinde lige nu,
kan vi tilbringe resten af vores liv i gulag!
- Om forladelse. Jeg var bare… - Jeg ved det godt. Videre.
Du må undskylde det i går aftes.
Nej, jeg… Det er mig, der skal sige undskyld.
Det hele føles som en drøm.
Men samtidig er det, som om alting endelig giver mening.
De pludselige ture til Moskva. At han er så åndsfraværende, ikke?
Jeg vidste, at han havde forandret sig. Jeg bebrejdede mig selv.
Nej, du er stærkere, end du er klar over.
Tag den her.
Hvad?
- Hvordan… - Når du er kommet ud,
skal du tage bussen til Moskva. Der ligger en adresse og en nøgle.
Brug bagindgangen.
- Jeg kan ikke klare det her alene. - Det behøver du heller ikke.
Jeg kommer, så snart jeg kan, og så kan vi tale om, hvordan vi får dig ud af landet.
Ud af landet?
Der er intet andet valg.
Forræderes familier er automatisk skyldige.
- Kan jeg overhovedet slippe ud? - Lad mig om det.
Hvad sker der med Valja?
Glem ham hellere.
Nu må du af sted.
Kom nu.
Hvorfor gør du det? Hvorfor hjælper du mig?
Nu må du af sted.
At arbejde med børn og undervise i musik… Du må elske det.
Ja, jeg holder meget af det.
- Inden jeg flyttede hertil… - Send hende inde.
…var jeg repetitør ved balletten i Moskva.
- Fantastisk. - Ja, det var det.
Du sagde, at du arbejder inden for administration. Hvad vil det sige?
Irina. Du arbejder med administration?
Oberst Raskova?
- Jeg er stort set bare sekretær. - Det tvivler jeg på.
Man skal være vigtig for at få sit barn på den skole.
Eller være vigtig for nogen, der er vigtige.
Det lyder rart. At være vigtig for nogen, der er vigtige.
Vores "stort set bare sekretær"… Sid ned.
Kammerat Jegorova her oplyser mig om,
at du har knyttet dig til et af dine emner.
- Nej. - Skal jeg tvivle på mine egne ører?
Nej da.
Jeg afveg fra reglerne, da jeg begyndte at besøge Mironov-lejligheden, men jeg…
Det er et usmageligt brud på reglementet, oberst.
- Hendes barn er endda elev der… - Så er det nok.
Hvad er det ved hende, De er så fascineret af?
Er det hendes øjne?
Er det hendes duft?
Er det, at hun gør, lige hvad hun har lyst til?
Nej, oberst. Jeg passede mit arbejde.
Det er derfor, jeg kom herind.
Min rapport beskriver, hvorfor jeg har infiltreret Mironovs bolig
i de seneste uger.
- Valja Mironov? - Ja.
Han er muldvarpen.
Jeg er sikker.
Jeg beklager, jeg ikke… har delt min mistanke noget før,
men jeg ved godt, at det er vigtigt, og jeg ville være sikker på,
at var rigtigt, før jeg fremlagde det.
Men hun brød reglerne. Hvis vi skal overholde sikkerhedstjenestens reglement…
Rejs Dem op.
De virker mere optaget af at skabe problemer for Deres kolleger
- end af Deres emner. - Jeg var bare…
- Sig undskyld. - Undskyld, oberst Raskova.
Ikke til mig. Til hende.
Irina Vasiljevna…
…jeg undskylder oprigtigt.
For at jeg er en infantil rotte.
For at jeg er en…
Infantil rotte.
For at jeg er en infantil rotte.
Træd af.
Irina Vasiljevna, jeg har vist undervurderet Dem igen.
Lad os ikke håbe, at Deres tøven har kostet os dyrebar tid.
Ved De, hvor Valja Mironov er nu?
Han vendte tilbage fra Moskva i morges, men har ikke været i lejligheden.
- Måske har han lugtet lunten. - Så var han ikke kommet til Stjernebyen.
Chefkonstruktørens kontor må vide…
Chefkonstruktøren går bare i vejen.
Vi må håndtere det diskret, hvis vi skal inddæmme skaden.
Det var alt for nu.
Ring op til Operativt Direktorat.
Valja.
Jeg gennemgår bare planerne en gang til.
Bare rolig, min ørn. Fartøjet er pålideligt. De skal nok klare den.
Jeg ved godt, hvordan det er før en opsendelse.
Man kan hverken sove eller spise.
Hele tilbage til Jurij.
På en måde er det lettere at være deroppe, ikke?
Jo, det er det vel.
Universet sørger selv for heldet.
Undskyld, chefkonstruktør.
Valja, din kone leder efter dig i træningscenteret.
- Undskyld, hvad? - Din kone.
- Er hun her? - Nej, hun venter udenfor.
Gør det noget, at jeg…
- Gå bare. - Jeg er tilbage lige straks.
Tak, Vitas.
Hvad er der galt?
- De ved det. - Hvad?
- De ved det. - Hvem ved hvad?
De ved, hvad du har gjort.
- Hvad mener du? - Du skal ikke lyve.
- Jeg lyver ikke. - De anholder dig.
- Forstår du det? - Hvem… Hvad?
Forstår du det?
Du må forlade Stjernebyen.
Nu må du lige vente. Hvad?
Tanja, undskyld. Jeg prøvede alt.
- Drop undskyldningerne. - Jeg prøvede at stoppe det.
- Du må rejse væk. - Ikke uden dig. Er du med?
- Jeg kan få os begge to væk herfra. - Sammen med amerikanerne?
Der er en kvinde i Moskva… Hun sagde, at hvis noget skulle gå galt…
Hvis det går galt, skal jeg sætte to mærker på væggen i caféen
på Gorkij-gaden, og så mødes vi på Krimbroen.
- Mærker på en café? - Hun har en bil til os.
Hør lige dig selv! Du lyder vanvittig. Jeg kan ikke…
- Nu må du lige vente. - Jeg skal ingen steder med dig.
- Nej. - Jeg kan få os væk.
- Nej. Stop så, Valja! - Jeg ville ikke…
- Jeg stoler ikke på dig længere! - Lad være med at råbe.
Jeg kender dig slet ikke.
- Jo, du gør. - Nej.
- Jeg gjorde det for din skyld. - Du skal gå nu.
For min skyld? Du har ødelagt mit liv, Valja.
Du har fandeme ødelagt vores liv.
Du skal gå nu.
- Jeg går ikke uden dig. - Du skal…
- Tanja, vær sød at vente. - Rør mig ikke.
Gør du det igen, skriger jeg.
Intet spor af Mironov her.
Mironovs skab?
Okay.
Valja!
Er du okay?
Ja, jeg trækker bare lidt frisk luft.
Den sidste i ni måneder.
Tag mine pakker. Jeg får ikke brug for dem.
Det sværeste bliver de næste par dage.
Spærret inde på mindre plads end i en Vostok.
Hvornår skal du til Venera?
Jeg skulle have været der for fem minutter siden. Jeg må videre.
- Vi ses om ni måneder, Valjusj. - Held og lykke.
Pavel, vent lige. Øjeblik.
Hvor fanden er han?
Jeg hører, at der foregår et eller andet i hele Stjernebyen.
Sikkerheden er skærpet.
- Kan han være blevet tilbageholdt? - For pokker!
- Kan det gøres med to kosmonauter? - Ikke uden to piloter!
- Når vi kun har… - Vi får ikke chancen igen i flere år.
Jeg tager hen og prøver at finde…
Der er ikke tid, Sergej. Vi er allerede bagud.
Valja, der var du. Vi skal finde Pavel.
- Pavel kommer ikke. - Hvad?
- Han er blevet anholdt. - Hvordan?
De arresterer folk i hele byen. Raskova er blevet sindssyg.
Så er det slut.
Du ved ikke, om han har fortalt om Venera.
Det er ligegyldigt. Missionen kræver tre kosmonauter, og Pavel…
Jeg tager hans plads.
Hvad mener du?
Jeg tager med.
Har vi noget andet valg? Jeg er den eneste, der kan erstatte ham.
Jeg udformede træningsprogrammet. Jeg ved, hvad der skal til.
- Formentlig bedre end os. - Helt sikkert bedre end os.
Er du sikker, min ørn?
Ja. Chefkonstruktør, jeg ved, hvor vigtigt det her er.
Tak.
Godt.
Godt. Kom så.
Få flyverdragt på.
- Godt at have dig med, Valjusj. - Kom så.
Vi laster.
Hjælp!
Lad mig se fragtsedlen.
Bajkonur?
Hvorfor er det ikke godkendt?
Det har stået på fragtoversigten i ugevis.
Udstyr til satellitopsendelsen.
Luk bagsmækken op!
Hvad er der deri?
Chefkonstruktørens nyeste vejrsatellit.
Hvis vi ikke får leveret lasten til tiden,
straffer chefkonstruktøren os.
Hvad er det?
I stedet for at kigge på vejret
skulle den måske lede efter de her.
Åbn porten!
Stasia, hvis jeg aldrig ser dig igen,
skal du vide, at det er let at give op.
Det svære er at leve.
Det fik du mig til at indse. Blandt mange andre ting.
Jeg har aldrig været god til breve.
Da de satte mig til at skrive et før Luna 17, havde jeg ingen at skrive til.
Det har jeg så nu.
Jeg er ked af, at jeg rejser.
At jeg løj for dig.
At jeg ikke gav os en chance for at se, hvad det kunne blive til.
Måske er det ligegyldigt.
Sandheden er…
…at du fortjener bedre end mig.
Hvad denne rejse end må bringe, håber jeg, at du igen kan trække vejret.
Med kærlig hilsen fra din mand, Sasja.
Tekster af: Eskil Hein