Добре ли си?
Да, добре съм.
Валя ще си дойде ли?
Не, нали ти казах, че тази вечер е в Москва.
При жената, с която си го видяла?
Не. Беше права, въобразявам си глупости.
Не.
Как изглеждаше?
Дори не беше особено красива. И е по-възрастна от мен.
Дали е рускиня?
- В смисъл? - Възможно ли е да е чужденка?
Не. Тоест…
Не знам, не ги чувах. Защо задаваш толкова въпроси за нея?
Опитвам се да ти помогна.
Няма да мисля за нея.
Може би…
Би било разумно да заминеш за няколко дни.
Да си проясниш мислите.
- Значи повярва, че има любовница. - Поразсъждавах и…
- Вижда ми се най-логично. - Нима?
Можеш ли да останеш в дачата на вашите?
Тази вечер ли? Без дори да говоря с него?
- Той ще те убеди, че си въобразяваш. - Може и така да е.
На твое място
щях да си тръгна, без да кажа и дума, така ще го мъчат угризения.
Ще трябва да остана сама, за да помисля.
Не бива да чакаш, Таня.
- Твърде важно e, за да бездействаш. - Моля?
- Разбираш ме. - Не те разбирам.
- Искам да те защитя. - Няма нужда.
Трябва да помисля. По-добре си върви.
- Какво правиш? - Изслушай ме.
Изобщо не го познаваш.
- Той предаде родината си, Таня. - Боже.
Предава информация на американците.
- Полудя ли? - Истина е.
Иска ми се да не беше, но скоро ще го арестуват.
Ти не си замесена в престъпленията му, но ако останеш тук…
- Той е герой! - …ще арестуват и теб.
- Офицер от ВВС. - Валя е предател от години.
Трудно е да си го представиш, но нямаме много време.
- Мога да ти помогна. - Ти ли?
Дори да е вярно, какво ще направиш? Ти си секретарка.
- Не точно. - Работиш в администрацията.
Работя в сграда 12.
Бълнуваш.
Не ти вярвам. Върви си.
Какво правиш? Спри. Престани, ти казах!
Подслушват те.
Чуват всичко.
Не може да бъде.
Остави ме! Махай се от дома ми!
- Напусни Звездното градче. - Това е абсурд!
Ще разберат, че си ме предупредила.
Няма, защото ще изтрия записа, преди някой друг да го е чул.
Подслушвала ли си ни?
Мен?
Божичко…
Боже мой!
- Трябва да говоря с Валя. - Не бива да се свързваш с него.
Замини, иначе ще арестуват и теб.
- Но как да замина? - Аз ще ти помогна.
- Не пускат никого без пропуск. - Казах, че ще ти помогна.
Ще ти намеря пропуск.
Чакай ме утре в 11 ч. до сграда 33.
Трябва да ми се довериш, разбра ли?
Ехо.
Полк. Раскова е…
- Какви ги вършите? - За какво говорите?
Знаете! Арестувахте важен за екипа ми човек
за някакъв памфлет, който е взел отнякъде преди години!
Генералният секретар забрани трудовете на Фьодоров.
- Нямам време, нужен ми е. - Трябва да ми благодарите.
Идеите в тази книга са контрареволюционни.
Стига, моля ви!
Трябва ли да играем игрички?
- Познаваме се много добре. - Дали?
Наказвате го, защото искате нещо от мен.
Аз ви предоставям сигурността, която програмата ви изисква.
Това е ползата от мен, както казахте.
Какво искате?
Другарю конструктор.
Добре ли си?
Съжалявам, шефе. Проявих безразсъдност.
- Застраших всичко с тази книга. - Така е, но уредих въпроса.
- Как? - Приех някои условия на полк. Раскова.
Трябват й протекции пред началниците й.
Значи сте направили компромис с почтеността си заради мен.
Животът е компромис, Сергей.
Хайде, ела.
Имаме работа.
Къде отиваш?
Главният конструктор
ме помоли да участвам в учение.
- Едва си се върнал. - Да.
Ще изучаваме ефектите от дългия престой в тясно пространство.
Дълъг престой.
Да не получи нова мисия?
Не.
Обучението ще е в Сибир. Ще съм затворен с още няколко души.
Радвай се. Девет месеца няма да ти досаждам.
Девет месеца и тръгваш днес?
- Щях да ти кажа, но… - Искаше първо да преспиш с мен.
Не, случилото се снощи беше…
Беше прекрасно.
Не мога да откажа на конструктора, знаеш го, Стася.
От доста време не съм получавала възможност.
Ще ти възложат мисия, сигурен съм.
Имай търпение.
Не се тревожи.
Като се върнеш от Сибир или където отиваш, ще си намериш друга курва.
Много жени ще ти се лепят.
- Постой, ще ти направя чай. - Не бива.
Ще разберат, че си ме предупредила.
Няма, ще изтрия записа, преди някой друг да го е чул.
Жената, с която си го видяла, дали е рускиня?
Трябва ми достъп, за да сравня данните за пропуските
на обект Красилников с моите записи.
- Повторете името. - Красилников.
Добре.
Дайте това на служителя от архива.
АПАРТАМЕНТЪТ НА МИРОНОВ, 11 АВГУСТ 1970 Г.
Както всички знаете,
пилотираните мисии се следят от отдел "Сигурност" и без тяхно одобрение
не можем да ви изведем от градчето, камо ли да летите за Венера.
Затова засекретихме нашия старт като безпилотно изстрелване
на метеорологичен спътник в орбита.
Но трябва да идете тайно до Байконур.
Как? И пиле не може да прехвръкне през портала.
- Ще пътувате с това. - Какво представлява?
Целта му е да пази научните уреди
от налягането на океанското дъно, ще има същата функция и на Венера.
Но през следващите два дни то ще бъде вашият дом.
Ще ви запечатат тук, в Звездното градче, и ще ви превозят тайно до Байконур.
Сигурно се шегувате.
Ще е първият от множество дълги периоди в затворени пространства.
Ще е добре да свикнем с миризмата си.
Щом качат батисферата на рампата, ще можете да слезете в BIOS модула,
след това в орбиталния модул и накрая -
в спускаемия модул за изстрелването.
- Лесно. - В околоземна орбита
ще се скачите с модул за зареждане, който вече е там.
Ще включите двигателите за курса към Венера
и ще отлетите, преди някой да е разбрал.
А после? Тогава вече няма как да ни скриете.
Вече няма да има нужда да се крием.
Особено щом разберат, че сме на Венера,
преди американците да се сетят, че е възможно.
Като най-старши трябва да изляза пръв, за да забия съветския флаг.
- Там е 460 градуса. Ще се възпламениш. - Няма да е голяма загуба.
Само ще прелетите покрай Венера и чрез нейната гравитация
ще насочите кораба по курс към Земята.
Там ще съберете възможно най-много данни,
а след това батисферата ще бъде пусната към повърхността на Венера.
Дано издържи атмосферното налягане достатъчно дълго,
за да излъчи събраните данни до Земята.
Трябва да правите физически упражнения.
Никой не е бил толкова дълго в безтегловност.
И сме много загрижени,
че загубата на костна маса и мускулната атрофия ще ви инвалидизират.
А вашите мускули, другарю Никулов?
- Да? - Трябва ми достъп до копието
на издадения дневен пропуск на другаря Красилников от вчера.
Един момент.
Бъркате.
Вчера не е издаван пропуск на Красилников.
- Разбира се, че е издаван. - Няма го в досието.
Нима полк. Раскова е сбъркала, като поръча да го взема?
Струва си да потърсите по-старателно.
Да, да.
Съжалявам, но не можах да го намеря.
- Добре. - Какво ще й кажете?
Не се тревожете. Няма да издам некомпетентността ви.
- Покажете пропуск. - Шегувате ли се?
Трябва ми пропуск, за да купя обувки на сина си?
Нови правила.
Писна ми от всички тези нови разпоредби. Как да живеем така?
Пропускът ви е бил валиден само до 10 ч.
- Дръпнете се. - Не, отговорете ми.
Сега е 10:40. Извинявам се, автобусите от Москва закъсняха.
- Ще трябва да го отбележа. - Стига де.
Тогава един куп хора ще прахосат безброй часове
да проучват факта, че автобусът е спукал гума.
Смяташ ли, че е хубаво да губим времето на държавата,
твоето или моето?
Знаеш ли кой съм аз? Летял съм в Космоса. Сега позна ли ме?
Извинете, другарю.
Извинен си.
- Не си проверила височината. - Спазих процедурата.
Екипажът е мъртъв.
- Валюш, къде беше? - Не сега.
Беше обърната в грешна посока при включването на двигателите
и пропусна прозореца за преходната орбита към Венера.
Въобще не те бива.
Време до спирачния импулс.
Запалване на двигателя след 15 секунди.
- Провери ли горивния клапан? - Зададе ли процедурата?
Процедурата е зададена. Горивните клапани се отварят.
Включвам двигателя.
Пак провал на мисията. Запратена си в открития Космос.
- Пак. - Нулирай програмата.
Ще следим скоростта на турбопомпата.
Процедурата за изстрелване трябва да започне точно в този момент.
- Шефе, може ли за малко? - Извини ме. Да?
Става дума за другарката Чадха.
- Да? - Струва ми се, че тя…
Не е подготвена за трудностите на тази мисия.
И с добре обучен екипаж е трудно. Боя се, че тя излага всички ни на риск.
Нека отгатна с кого искаш да я заменим.
Тя е най-квалифицираната. Има нужната воля, способности и умения.
А ако остане на Земята, боя се какво може да й се случи.
Ако искаш да имаш въздух за дишане,
Чадха е единственият човек в Звездното градче,
който може да работи с тази система.
Тогава вместо Павел? Анастасия е най-добрата.
Не става въпрос за това. Сляп ли си? Постоянно я следят.
Надзорникът й е неотлъчно до нея.
И ако открият какво правим тук, в това помещение,
ще прекараме остатъка от живота си в ГУЛАГ!
- Простете, аз само… - Знам. Остави ме, моля те.
- Съжалявам за снощи. - Не, аз трябва да съжалявам.
Сякаш сънувам кошмар.
Но в същото време нещата най-сетне ми се изясниха, например…
Пътуванията до Москва… Умът му витае някъде другаде.
Нали разбираш?
Усещах, че нещо в него се е променило. Реших, че аз съм виновна.
Не, ти си по-силна, отколкото си мислиш.
- Вземи. - Какво е това?
Като минеш през портала,
хвани автобуса за Москва. Вътре има адрес и ключ.
Влез през задния вход.
Едва ли ще се справя сама.
Няма да си сама.
Ще дойда час по-скоро да обсъдим как да те изведем от страната.
- От страната? - Нямаш друг избор.
Семействата на предателите също са виновни.
- Дали ще успея да се измъкна? - Остави това на мен.
Какво ще стане с Валя?
Забрави го.
Трябва да тръгваш.
Моля те.
Защо го правиш? Защо ми помагаш?
Върви.
Обичате ли да преподавате музика на деца?
Да, много.
- Да влезе. - Преди свирех за Московския балет.
- Това е невероятно. - Да, беше.
Казахте, че работите в администрацията. Какво значи това?
Ирина, какво точно работите?
- Полковник? - Обикновена секретарка съм.
Трябва да сте важна личност, щом детето ви е в това училище.
- Или да сте важна за някой важен човек. - Това звучи добре.
Да съм важна за някой важен човек.
Нашата обикновена секретарка, седнете, моля.
Другарката Егорова ме информира,
че сте се сближили с един от вашите подопечни.
- Не. - Значи да не вярвам на ушите си?
Не, разбира се.
Наруших процедурата, като започнах да посещавам апартамента на Миронов, но…
Това е тежко нарушение на правилника, полковник.
- Детето й е нейна ученичка… - Стига.
Какво ви се струва толкова примамливо у нея?
Очите й ли?
Или уханието й?
Или че прави каквото й харесва?
Не, полковник, просто си вършех работата. Точно затова дойдох.
В доклада ми е описано защо посещавам жилището на Миронов
през последните седмици.
- Валя Миронов ли? - Да.
Той е "къртицата". Сигурна съм.
Извинявам се, че не ви уведомих за подозренията си по-рано,
но знам колко важно е това и исках да се уверя,
- че е вярно, преди да ви го представя. - Но тя наруши правилника.
Ако спазваме правилата на службите за сигурност…
Изправете се.
Явно гледате да създавате ядове на колегите си,
- а не на подопечните. - Полковник, аз само…
- Извинете се. - Съжалявам, полковник.
Не на мен, на нея.
Ирина Василиевна…
Искрено се извинявам.
Задето съм инфантилен слухар.
- Задето съм… - Инфантилен слухар.
Задето съм инфантилен слухар.
Вървете.
Е, Ирина Василиевна, изглежда, че отново съм ви подценила.
Дано заради вас не сме закъснели.
Знаем ли къде е Валя Миронов?
Върна се от Москва сутринта, но не е ходил в апартамента си.
- Може би подозира, че сме го разкрили. - Тогава нямаше да се върне.
- Главният конструктор ще знае… - Той само ще ни се пречка.
Ако искаме да ограничим щетите, трябва да действаме дискретно.
Това е всичко засега.
Дирекция "Операции".
Валя.
Само преглеждам плановете още веднъж.
Не се тревожи, корабът е здрав. Ще са в безопасност.
Знам какво е преди всяко изстрелване. Не мога да спя и да се храня нормално.
Още от полета на Юрий.
В някои отношения е по-лесно да си там горе, нали?
Да, предполагам.
Вселената носи късмет на космонавта.
Простете. Валя, жена ти дойде да те търси в тренировъчния център.
- Какво? - Съпругата ти.
- Тук ли е? - Не, чака отвън.
- Може ли да… Веднага се връщам. - Разбира се.
Благодаря, Витас.
Какво има?
Узнали са.
- Вече знаят. - Какво знаят?
Какво си направил.
- За какво говориш? - Не ме лъжи.
- Не лъжа. - Ще те арестуват.
- Разбираш ли? - Кой… Какво?
Ясно ли ти е?
- Трябва да напуснеш Звездното градче. - Чакай, какво?
- Таня, опитах всичко, за да се откопча. - Да не чувам оправдания.
- Замини. - Никъде не тръгвам без теб, чу ли?
- Мога да измъкна и двама ни. - Чрез американците ли?
В Москва има една жена. Тя ми каза, че ако нещо се обърка…
Ако се обърка, да отида във…
Да надраскам две черти на стената в кафенето
на ул. "Горки" и после да я чакам на Кримския мост.
- Черти? - Тя ще ни намери кола.
Чуй се само! Говориш като луд, не мога да те позная!
- Моля те, чакай. - Никъде не отивам с теб.
- Не. - Ще ни измъкна.
Не, престани, Валя!
- Вече не ти вярвам! - Не крещи.
Дори не знам кой си.
- Знаеш. - Не.
- Направих го заради теб. - Тръгвай.
Заради мен ли? Ти ми съсипа живота, Валя!
Унищожи живота ни, мамка му!
- Трябва да тръгваш. - Не и без теб.
- Таня, чакай. - Не ме докосвай!
Ако ме пипнеш, ще закрещя.
Миронов не е тук.
Шкафчето на Миронов?
Добре.
Валя!
Добре ли си?
Да, излязох на чист въздух.
Последна цигара за девет месеца. Вземи кутиите, няма да ми трябват.
Най-трудната част ще бъдат следващите няколко дни.
Затворени в онзи съд, по-тесен от "Восток".
Кога ще потегляте?
Трябваше да съм там преди пет минути. Ще тръгвам.
- Ще се видим след девет месеца. - Успех.
Павел! Почакай малко.
Къде е той, по дяволите?
Чух, че нещо става в цялото Звездно градче.
Затегнаха мерките.
- Дали са го задържали? - По дяволите!
- Ако са само двама? - Трябват двама пилоти!
Следващият прозорец ще е след години! Нямаме друг шанс.
- Ще отида в апартамента му. - Няма време, Сергей. Бездруго изоставаме.
Валя, ето те! Трябва незабавно да намерим Павел.
- Павел няма да дойде. - Какво?
- Арестуван е. - Как така?
Задържат хора из цялото градче. Раскова е полудяла.
- Значи всичко свърши. - Може да не й е казал за Венера.
Няма значение. Трябват ни трима космонавти, а Павел…
Аз ще летя вместо него.
- Как така? - Аз ще отида.
Имаме ли избор? Само аз мога да го заместя.
Аз разработих обучението, знам какво да правя.
- Вероятно по-добре от нас. - Със сигурност.
- Сигурен ли си, орле мое? - Да.
Знам колко е важна мисията.
Благодаря ти. Благодаря.
Добре. Хайде, върви.
Облечи си скафандър.
- Радвам се, че си с нас, Валюш. - Хайде.
Товарим.
Помощ!
Товарителницата?
За Байконур? Защо няма предварително одобрение?
От седмици е в списъка за прехвърляне.
Оборудване за новия сателит.
Отвори отзад!
Какво има там?
Най-новият метеорологичен сателит.
Ако не доставим товара до изстрелването, конструкторът живи ще ни одере.
Какво е това?
Може би вместо времето трябва да следи плъховете.
Отвори!
Стася, в случай че не те видя повече,
исках да знаеш, че е лесно да се предадеш, трудното е да живееш.
Ти ми помогна да го осъзная, наред с много други неща.
Не съм по писмата.
Когато ме накараха да напиша преди "Луна 17", нямаше на кого.
Но сега вече има.
Прощавай, че заминавам.
И че те излъгах.
Че не дадох шанс да видим накъде ще поеме връзката ни.
Но няма значение.
Истината е,
че заслужаваш повече.
Каквото и да се случи на това пътуване, дано пак да дишаш свободно.
С обич, твоят съпруг, Саша.
Превод на субтитрите Живко Тодоров