Etterretningsrapport nummer S/BF-22
om en ny dissidentgruppe, Zeta.
Åttende november 1963.
Gruppen ble identifisert under Lacy-Zarubin-kulturutvekslingen,
og dens medlemmer viser vilje til å motarbeide sovjetiske interesser.
Økonomisk støtte godkjent etter at Andrej Zajtsev
rekrutterte andre dissident-musikere.
Ber om fortsatt støtte av gruppen ettersom Zajtsev har laget et system
for å smugle forbudt musikk av komponister
som Denisov, Schnittke og Gubajdulina ut av Sovjetunionen
ved å gjemme den i fôret til instrumentkasser.
Anbefaler fortsatt overvåkning.
Etterretningsrapport nummer S/BF-26.
Femtende mai 1964.
Dissidentvirksomheten begynner å tære på dem.
Betydelige konflikter har oppstått i gruppen.
Zajtsev og hans romantiske interesse Tanja Danilova krangler ofte.
Konflikt innad i gruppen kan undergrave oppdraget,
men fortsatt støtte er anbefalt.
Etterretningsrapport S/BF-32.
Tiende september 1964.
Danilova har fått en ny beiler.
Løytnant Valentin Mironov, pilot i Sovjetunionens flyvåpen.
Med tanke på Washingtons anmodning om å skaffe nye agenter innen militæret,
har vi her en mulighet.
Mironov kjenner ikke til Danilovas ulovlige dissidentvirksomhet.
Ber om fortsatt overvåkning.
Etterretningsrapport nummer S/BF-40.
Tjuefjerde desember 1964.
Danilova og Mironovs forhold blir tettere.
Ifølge en kilde blir Mironov rekruttert til Sovjetunionens romprogram.
Prioriter fortsatt overvåkning.
Etterretningsrapport nummer S/BF-45.
Femtende januar 1965.
Mironov er forlovet med Danilova.
Bryllupet skal holdes i februar, før kosmonauttreningen.
Danilova ser ut til å ha sluttet med dissidentvirksomhet.
Etterretningsrapport nummer S/BF-51.
Tjueåttende februar 1965.
Ifølge en kilde skal Tanja og Valja Mironov snart flytte til Stjernebyen.
Muligheter for overvåkning blir da svært begrenset.
Ber om snarlig direkte kontakt med Mironov.
Skal bruke konens dissidentfortid for å garantere samarbeid.
- Er det ikke en fin dag? - Jo.
- Gratulerer med bryllupet. - Hvordan vet du at jeg er gift?
Etterretningsrapport nummer S/BF-53.
Første mars 1965.
Ny agent, kosmonaut Valja Mironov.
Kodenavn "Nikolaj".
Sjefsdesigner.
Ut! Alle sammen.
Her er den.
- Hva er det? - Her er den skyldige.
Jeg trenger en…
Utsøkt håndarbeid.
Kretsen er lik signalforsterkerne i gamle Argon-prosessorer.
Den… Ja, se.
Det er en GT-104-transistor.
- Veldig vanlig i sovjetiske sendere. - Er den sovjetisk?
Ja.
Men denne… Denne er ikke fra den samme teknologien.
Denne har blitt lagt til senere.
En mikrosender.
Det var derfor det så ut som støy, mens den egentlig bare brukte strøm.
Så det var ikke sabotasje.
Det var spionasje.
Takk, Sergej.
Du kan gå nå.
Enda en av ørnene mine er død.
- Hva antyder du? - Jeg antyder ikke noe.
Jeg sier det rett ut.
Jeg nekter å godta flere dødsfall her på grunn av din paranoia.
Det var en sender. Det var en overreaksjon å tvinge meg til å skru av hele systemet.
Jeg tok den beslutningen basert på informasjonen vi hadde.
Operasjonene våre må være sikre.
Ikke "vi". Ikke "våre". Kosmonautene mine gjorde sitt beste.
Systemene mine ville ha fungert uten din innblanding. Du mislyktes på din side.
Jeg visste ikke at vi var på hver vår side.
Jeg tar meg av det tekniske. Du tar deg av sikkerheten.
Hva er poenget med deg hvis du ikke greier det?
Jeg tar ikke ansvaret for feilene dine. Si det til Moskva.
Unnskyld meg.
Unnsk…
Hallo?
- Kamerat Chadha? Fra India? - Hvordan gjettet du det?
Navnet ditt står på eskene.
Har du funnet deg til rette i Stjernebyen?
Jeg har fått en god start. Ingen sier hva jeg skal jobbe med.
Det er vanlig. Nå må vi jobbe.
Hvor er resten av utstyret mitt?
Vet dere hvor jeg kan finne sjefsdesigneren?
Jeg tror det må ha skjedd en feil.
Lykke til med det. Han er veldig travel.
Lakshmi…
De avlytter oss.
Du er paranoid.
Det er jeg ikke.
Jeg klaget på alle de forbaskede fluene her mens jeg pakket ut,
og da jeg kom hjem fra markedet…
…fant jeg denne. Den var ikke her før.
Det må være mikrofoner i veggene. Tror du de har dem på badet? Herregud!
Soverommet?
Ler du?
- Vi ble advart om at dette ville skje. - Nei, Lakshmi.
Å høre om sovjetisk overvåkning er noe annet enn å leve med det.
Er du en spion, da?
- Selvfølgelig ikke. - Så hva er problemet, Manu?
Det er jeg som burde være opprørt.
Jeg trodde at tiden min hadde kommet.
Sjansen min til å utrette noe. De gjør utrolige ting her, men…
Du skulle sett hvor de plasserte meg.
- Hvorfor hentet de meg hit? - Unnskyld. Unnskyld, min kjære.
Unnskyld.
Tok ham.
Unnskyld.
Oberst Raskova spør etter deg.
- Kamerat oberst? - Ja.
Jeg har gjennomgått all mistenkelig aktivitet etter det som skjedde.
Selv om det bare er triviell spekulasjon.
Irina Vasiljevna, vil du dokumentere triviell spekulasjon resten av livet?
- Nei. - Det var det jeg trodde.
Finn noen til å overta oppgavene dine.
Denne innretningen må spores. Raskt og stille.
Finn ut hvor den ble produsert. Jeg vil vite hvem som bestilte den.
Det kan lede oss til muldvarpen. Finn ut hva dette er.
Ta med deg denne.
- Jeg trenger den ikke. - Om du skal ut i felten, bærer du våpen.
- Du har fått trening, ikke sant? - Jo.
Du kan gå.
Hallo?
Hva gjør du hjemme?
Treningen ble ferdig tidlig. Jeg ville spise noe.
Noen post? Har noen vært her?
Nei.
Hvorfor skulle de det?
Hva er galt? Hvorfor er du sånn?
"Sånn"? Hvordan da?
Unnskyld.
Hadde vi ikke en flott kveld i Moskva?
Har jeg gjort noe galt?
Si det.
Nei, jeg er bare trøtt.
Arsenij.
FLERE TALER I DAG. TILBAKE I KVELD. A.
Du må forstå, Mila Aleksandrovna,
at alle oppdrag, inkludert treningsoppdrag, er strengt hemmelige.
Her er…
Her er brevet han skrev til deg.
Jeg kondolerer.
Kamerat Mironov trente ham, og kamerat Polivanov var med ham da han døde.
De er her for deg.
Han gikk bort på det viset han ville.
Han ville komme hjem.
Hva skjedde?
- Jeg vil ikke lyve for deg. - Så ikke gjør det.
Jeg gjorde ikke nok.
- Det skulle vært meg. - Sasja. Gi deg nå. Stopp.
Unnskyld.
Hun trenger ikke å høre det. Du drepte ham ikke.
Jeg var piloten. Jeg sendte ham inn dit.
Skapte du støyen?
Nei.
Der oppe…
…har ingen ansvaret for noe annet enn å overleve.
Jeg husker det godt.
Øyeblikket jeg hadde jobbet for hele livet mitt.
Jeg ble utvalgt til å tjene landet mitt på den eneste måten jeg kunne.
Som kosmonaut.
Som kvinne.
Som sovjeter.
Jeg forstod at kosmos ikke var mitt å erobre.
Det hadde alltid vært vårt.
Tusen takk, kamerat Belikova, for din tjeneste for nasjonen.
Og takk til Komiteen for Leningrads sovjetiske kvinner
for at de holdt denne flotte sammenkomsten.
Generalsekretæren er stolt over arbeidet deres.
Hvilket ansvar hadde du på Luna 17?
Jeg analyserte drivstoffnivået i landingsfartøyet.
La du merke til noe mistenkelig på laboratoriet?
Jeg er for travel til å legge merke til noe annet enn kretsene jeg skjærer.
Du godkjente rakettene, ikke sant?
Tipp-topp. Ingen problemer.
Så du noen tukle med togvognene til Bajkonur?
Absolutt ikke.
Vi dro klokken 21. Det var ingen andre der.
Hvem andre kan ha hatt tilgang til fartøyet før oppskytning?
Ingen.
Bortsett fra teknikerne og mannskapet. Kanskje trenerne.
Takk for samarbeidet.
Du kan gå.
Ja, jeg gjør utmerket fremgang, kamerat direktør.
Du bør komme til Moskva og gi oss en oppdatering om sikkerhetsbruddet.
Vel, etterforskningen min gjør fremskritt. Jeg har full kontroll.
Det har du sikkert, men kom likevel.
Takk, kamerat. Jeg kommer i morgen.
Jeg har bedt
om å få Belikova til fabrikken syv ganger, men fikk avslag hver gang.
Vel, standhaftighet er en dyd, kamerat.
- Er det fordi hun skal til månen igjen? - Å, nei da.
Staten kan ikke risikere det. Hun er for verdifull.
Mener du for verdifull for deg?
Vær forsiktig nå.
Når er neste avtale?
Om en time.
Her.
Nei.
Var ikke du med Gagarin?
- Når skjønte han det? - Skjønte hva da?
At han aldri skulle opp igjen.
Ikke lenge etter verdensturneen.
Gi meg den.
Velkommen tilbake. Hvordan var treningsoppdraget?
- Får jeg komme inn? - Jeg har ikke ryddet.
Hvem sover på soverommet?
- Hun gjør det. - Og hvem lager maten?
- Kom du for å snakke om det? - Nei.
Jeg så ham med en kvinne.
- Hvem da? - Valja.
Moren hans?
Jeg mener det.
- Unnskyld. Tror du at Valja er utro? - Jeg vet ikke hva jeg tror.
Jeg vet bare at jeg så ham og en kvinne i konserthallen.
Jeg kan ikke forklare det. Det føltes intimt. Som om de kjente hverandre.
Han er ikke utro, Tanja.
Jeg skulle ønske han var utro. Det ville vært bra for ham.
Faen ta deg.
- Er du sjalu? - Nei, jeg…
Jeg vet ikke.
- Hva er dette for et sted? - Kan du gi meg skiftenøkkelen?
Beklager støyen.
Jeg sover ikke stort.
Så du har også blitt henvist til sidelinjen?
Noe sånt.
Da de sa at jeg skulle til Stjernebyen,
trodde jeg at jeg skulle jobbe med det siste innen romfart, men i stedet…
…er jeg her.
Dyttet til side, altså?
Ikke undervurder deg selv, kamerat.
Arbeidet ditt med selvforsynende luftproduksjon er romfartens fremtid.
- Kjenner du til arbeidet mitt? - Selvsagt.
Det er den siste biten vi trenger for å beseire kosmos.
Hvis de hadde brukt mitt BIOS-system til å produsere oksygen
i stedet for de ineffektive LiOH- og O2-tankene, ville det spart 77 kilo.
Ikke for å kritisere designeren.
Det går bra.
Du er ham.
Er du sjefsdesigneren?
Beklager skuespillet.
Jeg hentet deg ikke hit for å få oss til månen, kamerat Chadha.
Vi har allerede vært på månen.
- Skal dere til Venus? - Nei.
Vi skal til Venus.
Utstyret mitt.
Og du skal hjelpe oss dit.
- Hei. - Kan jeg hjelpe deg?
- Jeg leter etter hovedkontoret. - Gå inn der.
Hva vil du?
- Kjenner du igjen denne? - Selvsagt. Det er en av senderne våre.
Hvem kan ha fått den fra dere?
Det er vanskelig å si. Vi lager mange hver dag.
Det må være vanskelig å produsere så mange hver dag. Reguleringer kommer nok i veien.
Jeg la faktisk merke til flere brudd på dem på vei inn.
Overtredelser kan få alvorlige konsekvenser.
- Vi fyller bare kvotene våre. - Jeg gjør bare jobben min.
Se en gang til.
Dette er vår standardsender.
Ser du her? Den har blitt modifisert…
- …med denne. - Ja, jeg ville spørre om den.
Den må ha blitt lagt til senere av kjøperen. Den er ikke sovjetisk.
Hvordan vet du det?
Det er en uvanlig legering. Ikke noe vi bruker. La meg teste den.
Se på viseren.
Når jeg rører den med ledningene, se hvor mye…
Hvor fikk du tak i den? Jeg har aldri sett noe liknende.
Den kan ikke skaffes noe sted i Sovjetunionen.
Den må ha blitt smuglet inn. Fire ganger høyere varmeledningsevne enn kobber.
Hvorfor har den blitt lagt til?
Vel, med denne har du et utrolig varmesluk.
Denne lille senderen kan få massevis av energi gjennom seg og likevel fungere.
Den ville taklet en strømtilførsel flere ganger større enn den vanlige.
Hva var senderens strømtilførsel?
Jeg vil se innkjøpsordrene dine.
Kom inn.
Ljudmila Jefimovna.
Kostja.
Om vi bare møttes under bedre omstendigheter.
Takk.
Jeg har kontroll over bruddet og har funnet innretningen på skipet.
Vi leter etter den som plantet den.
Dette er Radimir Sergejevitsj Petrovskij.
Din nye løytnant?
Den nye visedirektøren i Det andre hoveddirektoratet.
Visedirektør.
Moren min jobbet på kontoret ditt. Raja Famova.
Husker du henne?
Trist at hun måtte pensjonere seg tidlig.
Hun forsørget en familie.
Er vi her for å snakke om moren din eller om Luna 17?
Vi trenger en full rapport
om hvordan amerikanerne kunne gjennomføre infiltrasjonen. Det er urovekkende.
Jeg skal finne sannheten, men ikke kast bort tiden min på rapporter.
- Det er bare papirarbeid som ingen leser. - Det blir definitivt lest.
Ljudmila, alle setter pris på dine årtier med tjeneste.
Men det er sånn det gjøres nå.
En erfaren kosmonaut ble henrettet under din ledelse.
- Jana… - Akhmatova.
Ja. Hun innrømmet å ha samarbeidet med amerikanerne.
Det ser ut til at hun ikke jobbet alene.
Det er en større operasjon enn vi hadde trodd.
Radimir låner deg gjerne Det andre hoveddirektoratets hjelp.
Han har en spesiell interesse for romprogrammet.
Jeg studerte elektronikk ved universitetet før jeg begynte i etterretningen.
Så fint, men dette takler jeg selv.
Du må også dokumentere hva som forårsaket dødsfallet til kosmonaut Arsenij Vetrov.
Hvorvidt det var en teknisk feil eller sikkerhetsbrudd. Så avgjør vi hvordan vi…
…fortsetter.
Burde jeg være bekymret?
Selvfølgelig ikke. Du er en helt av Sovjetunionen, kamerat Raskova.
- Det høres ut som en nekrolog. - Nei. Det er en hyllest til din innsats.
Jeg skal få kontroll over dette. Det lover jeg deg.
Bra. Gjør det.
Gå med meg.
Hvordan går forberedelsene med den ubemannede sonden?
Nesten alle modulene har blitt transportert,
og N-1-raketten blir flyttet til en rampe i Bajkonur akkurat nå.
Sjefsdesigner, alt går etter timeplanen.
Kamerat Chadhas system for å produsere luft fungerer overraskende godt,
- og vi blir klare før oppskytningen. - Bra.
Men med alt som foregår, lurte jeg på om
det ikke ville være bedre å utsette oppskytningen til…
Det må bli nå, Sergej. Ellers skjer det aldri.
Da må vi diskutere hvem mannskapet skal være.
Det har jeg ordnet.
Sa sjefen hvorfor vi er her?
Trenger du noe?
Nei.
Gjør du?
Sett deg, er du snill.
Bra.
Jeg har et skip som skal skytes opp om tre dager, og hun trenger mannskap.
Siden oppdraget er strengt hemmelig, kunne jeg ikke gi beskjed tidligere.
Du kjenner meg, sjef. Jeg er med på alt.
Men oberst Raskova har satt meg og Sasja på bakken etter Luna 17.
Derfor er dere perfekte for et oppdrag ingen må vite om.
- Hvor skal vi? - Først må dere si ja.
Dere kan ikke engang si det til deres ektefeller. Dere blir borte i ni måneder.
- Dere skal få sove på det. - Det trenger jeg ikke.
- Jeg er med. - Bra.
Skal du bruke luftsystemet mitt? Skal jeg trene dem i å bruke det?
Det er ikke tid til å trene dem i noe så komplekst.
Vi fikk ikke engang algene til å metabolisere nok karbondioksid før du kom.
Nei. Du må dra med dem.
- Men jeg er ikke kosmonaut. - Det er du nå.
Vent. Henne?
- Det må være en spøk. - Spesielt henne.
Jeg beklager, sjef.
Jeg vet at du sliter. Men du må bare gå fremover for å komme gjennom dette.
- Jeg bør aldri være nær et skip igjen. - Gjør du det ikke nå, skjer det aldri.
Kanskje det er best.
Jeg slutter. Det gjør det enklere.
Tror du jeg hentet deg fra flyvåpenet for å gjøre ting enklere?
Jeg hentet deg selv om de advarte meg om at du var impulsiv.
Kartet til dette oppdraget tegner vi selv.
Og jeg trenger en god pilot med impulser som ikke bør bli kontrollert.
Nei. Jeg kan ikke ta…
…flere liv i mine hender.
Forstår du?
Arsenij Vetrov ville aldri tilgitt deg for å bruke hans minne som unnskyldning.
Han har ikke flere oppdrag. Du skylder ham å fortsette.
Du skylder deg selv det.
Kollektive prestasjoner er det sovjetiske ideal.
Vær så god.
Har dere spørsmål til meg? Ikke om geometri, er dere snille.
Jeg vant aldri noen gullmedalje i matematikk. Bare sølv.
Likevel, jeg prøvde så hardt jeg kunne, og…
Og det er alt som trengs. Det er hemmeligheten.
Bare aldri gi opp, så…
Tror du vi får dra opp i rommet?
Sikkert før meg.
Takk kamerat Belikova for tiden hennes.
- Hun er en travel kvinne. - Takk.
Takk, jenter.
- Jeg er skrubbsulten. Er det noe å… - Ja, det er på matematisk institutt.
- Nei, det går bra. - Nei, bare et øyeblikk.
Han liker deg.
Han vet ingenting om meg.
Det har aldri stoppet noen.
Vi kan ikke tillate deg å spise mat fra kantinen, kamerat Belikova, så…
Vær så god. Med hilsener fra fysisk institutt.
Kan du slutte å se på meg slik?
Jeg er bare så glad for at du er her, kamerat Belikova. Bragdene dine…
De har vært en inspirasjon for alle.
Jeg lover deg at jeg bare er en sulten bondepike
- som fulgte ordre helt til månen. - Du er jo så mye mer enn det.
Du er et løfte om noe bedre.
Jeg vet ikke det.
Jeg ville gitt hva som helst for å dra et sted hvor ingen vet hvem jeg er.
Og bare spise ferske tomater og…
…se opp på stjernetegnene som jeg gjorde
da ingen trodde jeg kunne gjøre annet enn å melke en ku.
Noe jeg gjør veldig bra.
Datsjaen min er 20 minutter unna.
Du kan se flere stjerner der enn du har gjort før. Vel, kanskje ikke du.
Det er kanskje en ku der også.
Det ville vært en ære.
Er du sikker på det med kuen?
Det kan være en geit.
Jeg forstår.
Vel, det er vel bare én måte å finne ut det på.
Ja? Ja? Vi gjør det!
- Ja. - Jeg liker geiter også.
- Kom igjen, vi drar. - Kom igjen. Greit!
Hallo?
Stopp! Stopp!
Ja!
- Flott! Her. - Neste!
Neste.
Greit.
- Ja, ja. - Vakkert, vakkert!
Tre, to, én.
Herregud!
Ja.
Hvor langt gikk den?
Minst tretti meter.
Hvem er det?
Det er mannen min.
Velkommen!
- Velkommen! - Takk for at du ringte.
Kom! Kom!
Hallo!
- Kom. - Du kan skyte opp denne.
- Hallo! - Velkommen.
Sasja.
- Kom uti. Vannet er deilig. - Inn i bilen. Vi skal hjem.
- Nei! Nei, kom uti. - Inn i bilen.
- Vi skyter den opp i ditt navn. - I mitt navn!
Her er den! Her er den!
Inn i bilen.
Du er så kjedelig. Så kjedelig.
Ja!
- Hurra! - Ja!
Nei. Ut av sengen min. Du stinker.
- Jeg trenger en dusj. - Jeg tar en først.
- Jeg badet nettopp i sjøen. - Og hvem sin feil var det?
- Hva er det du sier? - Det jeg sier, er ikke akkurat uklart.
Jeg har kjørt rundt som din trofaste ektemann
mens du dro halve fysisk institutt uti en jævla innsjø.
Hei! Det våger du ikke.
Hvis de ikke skal la meg fly igjen, så kan jeg vel få ha det litt gøy?
Når har du vært imot å ha det gøy?
Eller gjelder det bare andre enn deg? Jeg dusjer først.
Du dusjer ikke først. Hei!
Stakkars Anastasija. Jordens mest berømte kvinne.
- Hennes ord tilbes. Hun oppvartes alltid. - Mine ord skrives av andre!
Hva skal hun gjøre hvis hun ikke får fly mer?
- Å, nei, nei, nei. - Du kan snakke!
Alt du gjør, er å…
- Kamerat Nikulov. - Ja?
Kjenner du igjen denne?
Den felles saks filosofi.
Den ble funnet i leiligheten din.
Slik samizdat er ulovlig.
Ja, det er jeg klar over, men…
Halvparten av teknikerne her har lest Fjodorov.
Kan du navngi dem?
Arrester ham.
Vær så snill. Dette er en misforståelse. Det…
- Hei. - Unnskyld, jeg måtte jobbe sent.
Å nei, ikke vær dum. Kom inn.
Zoja og jeg har hatt en lang pianotime og en velsmakende middag, om jeg får si det.
- Hun er der inne. - Det tror jeg på.
- Takk for at du passet på henne. - Nei da.
Nei, Irinotsjka. Bli her. Jeg lager litt te.
Du har gjort nok allerede.
Vær så snill å bli.
Svart te høres godt ut.
Gi meg jakken din.
- Takk. - Ja.
- Er ikke mannen din hjemme? - Nei.
Valja er i Moskva. En treningsgreie.
- Det sier han i hvert fall. - Hvor ellers skulle han være?
Jeg har spurt meg selv om det samme.
Jeg så ham med noen. En kvinne. Da vi var i filharmonien.
Han sa at han skulle på do, men jeg så ham stå der med henne i stedet.
Nei.
Valja ville aldri ha bedradd deg. Han forguder deg.
Du har aldri møtt ham.
Vel, nei. Men bare fra måten du snakker om ham på.
Jeg er sikker på at han aldri ville gjort det.
Før, kanskje. Men vi har glidd fra hverandre i det siste.
Spesielt siden Paris.
Har du vært utro mot ham noen gang?
Nei. Aldri.
Får jeg bruke toalettet?
Selvfølgelig.
Tekst: Aleksander Songe-Møller Soleim