Forsiktig. De leter etter smuglergods overalt.
Dette blir kanskje det siste røntgenbildet på en stund, slik situasjonen er.
- Hvor mange ganger kan den spilles? - Tre.
Kanskje fire.
Takk.
TM LYTTER TIL
EN RUSSISK FOLKESANG.
Tanja, har du sett stoppeklokken min? Jeg hadde den tidligere.
- Nei, jeg har ikke sett den. - Hva er det?
Det er musikk.
Det er smuglergods. Det skaper problemer. Skru den av.
Du pleide jo å bli glad da jeg fant vestlig musikk i Moskva.
Vi bor ikke i Moskva nå, om du ikke merket det, Tanja.
Klart jeg merket det. Jeg sitter her alene hele dagen mens du er gud vet hvor.
Hysjet du på meg nå?
Det er nok. Du må oppføre deg. Ingen flere beinplater.
Oppføre meg? Du høres ut som moren min. Valja!
Jeg har ikke tid. Jeg må finne stoppeklokken min.
Musikk er alt jeg har fra mitt gamle liv.
- Det eneste! - Ja da.
- Hæ? - Ja.
Jeg ofret alt for å være her med deg.
- Her er den. - Valja.
Ja da, jeg har hørt alt det før. Alt er min feil.
- Jeg kan ikke nå, Tanja. - Du er her aldri ordentlig.
Du kunne like gjerne vært på månen!
Starter nedstigning til månens overflate.
Automatisk nedstigning startet.
- Bekreft frakobling. - Flytt deg.
Frakobling bekreftet.
Landingsprosedyre ferdig.
Utvider boligmodul.
Boligmodul utvidet.
Og så min store tale fra månens overflate.
Vi er på direkten med Arsenij Vetrov, som beviser at alle kan dra til rommet.
Slutt å tulle.
Deres to uker på månen er over. Dere blir erstattet. Dere må opp igjen.
- Luken er lukket. - Klar for oppskytning.
- Nei! - Hva er det?
Skal du fly opp til Pavel i Sojuz med utvidet boligmodul?
Har du prøvd å fly sånn før? Ser du problemet?
- Ja. - Flott.
Pang, pang. Der kom boltene ut.
- Utmerket etterligning. - Boligmodul frakoblet. Klar for avgang.
Han har rotet det til igjen. Igjen, fra starten.
Hei.
- Hei. - Ikke gi meg noen unnskyldninger, Sasja.
Jeg unnskylder meg ikke. Du er en drittsekk.
- Hva er det som foregår? - Grunntrening. Dette oppdraget er farlig.
- Alle oppdrag er farlige. - Ikke som dette.
Det er jeg som skal opp dit, og som burde være nervøs.
Ja, det burde du være.
Du skal opp til månen nesten naken i en ballong.
Den er langt fra ferdig. Men du bare leker der inne.
Jeg vet ikke hva det er du ikke forstår.
- Du tror ikke jeg greier det. - Hvor mange ganger bestod du testen?
- Faen ta deg. - Så profesjonelt.
- Og hvem av oss er den beste piloten? - Skal du fly en MiG til månen?
Romfart handler om disiplin, Sasja. Ikke bravado.
Din jævla unge.
Unnskyld.
Du har vært anspent i hele dag. Hva foregår?
Jeg bare...
Alt.
Dette vanvittige oppdraget. Sikkerheten.
Alle er redde for sin egen skygge.
Stresset begynner å overvelde meg.
Jeg kjeftet på Tanja i morges for ingenting.
Jeg bare fyrte løs på henne. Uten grunn.
Det er vanlig.
Anastasija og jeg gjør ikke annet enn å krangle om alt.
Dette var mer enn en krangel.
Jeg ba henne om å oppføre seg.
Nettopp.
Jeg skulle ha snakket med henne.
Jeg skulle sagt unnskyld. Men jeg...
Jeg vil bare at ting skal bli slik de var for et par år siden.
Jeg har vært så fokusert på jobben, og jeg er redd for at hun er utilfreds
med meg.
- Hva er det? - Bare at...
Hvis jeg er i den situasjonen med en dame,
noe jeg sjelden er...
...har jeg en teknikk.
- Du går bak henne og snur henne og... - Herregud. Jeg snakker ikke om det.
- Jeg trodde du... - Stopp. Stopp, stopp.
- Bare glem det. Jøss... Unnskyld. - Det er ikke...
Si det. Si hva teknikken er.
Så du går bak henne...
...og du slikker hele veien opp.
- Bare slutt å snakke, Sasja. - Forstått. Unnskyld.
Her er vi.
Er hun ikke vakker?
Førtifire komma syv knop.
Raskeste i verden.
Ja.
Men hvor stort trykk tåler hun?
Den er designet til 550 meter. Omtrent 56 atmosfærer.
Og den?
Mye mer. Over hundre atmosfærer.
Men den er eldgammel.
Det ligger visdom i alder.
Har du funnet et hav der oppe?
...trykktankene skal på fremsiden...
Han har funnet den. Sjefsdesigneren har endelig funnet den.
- Hva da? - Den siste puslespillbiten.
Sonden som skal ned til Venus. Han kommer med den i morgen.
- Dette området må ryddes. - Har den riktige dimensjoner?
Det bør den. Oppskytningsvinduet for Venus er om noen uker.
Den trenger noen modifiseringer, men det er derfor dere ble valgt til oppgaven.
Igjen, Mikhail, du trenger ikke å rekke opp hånden.
Unnskyld.
Nei.
- Hva er det? - Vel,
hvordan kommer han seg inn i Stjernebyen med alle sikkerhetstiltakene?
Overlat det til ham. Da begynner vi forberedelsene.
Hei.
Unnskyld.
Jeg måtte på trening. Jeg taklet ikke alt det der da.
- Du taklet ikke meg, mener du? - Nei, det var ikke det jeg mente.
Jeg vil at du skal være lykkelig.
Å ja?
Gjør meg det.
Hva?
Jeg sa: "Gjør meg det."
Herregud.
- Går det bra? - Ja, det går bra.
Jeg fikk bare krampe.
Det går bra.
Unnskyld.
Det er ingenting.
- Jeg beklager. - Nei, jeg beklager.
Du er hjemme.
Hvordan gikk treningen?
- Valja kjefter på meg hele tiden. - Da fortjener du det sikkert.
Skal si konen min støtter meg. Har du drukket?
Hvis Valja mener at du roter det til, gjør du nok det.
Det ville vært lettere å fly på egen hånd enn med alt dette anrop-og-svar-tøvet.
- Bare for å holde oss travle. - Hodet ditt får ikke plass i hjelmen.
- Ingen hjelmer. - Hva?
Ingen romdrakter.
Slutt å spøke.
Ja vel.
Ingen romdrakter for å lande på månen.
Vi må få plass til to stykker i landingsfartøyet.
Det er for farlig, Sasja.
- Du kan ikke... - Jeg er ikke redd.
Det er nok av rom for meg, egoet mitt og Arsenij i landingsfartøyet.
Hvis jeg tar feil, kan du si "hva sa jeg?" når jeg er en rød flekk på månen.
Jeg er for ung til å få en andre ektemann.
Holdt.
Åpne porten.
Jeg har utstyr til Luna-oppdraget som må til laboratoriet med en gang.
- Jeg må se hva du har i bilen. - Det er følsomt vitenskapelig utstyr.
Du får ikke tukle med det. Åpne porten nå.
Hva er dette?
Vekk med deg.
Kamerat oberst, de nye sikkerhets- protokollene er veldig forstyrrende.
Luna skal skytes opp om tre dager. Vi har ikke råd til forsinkelser.
Det vi ikke har råd til, er nok et sikkerhetsbrudd.
Amerikanerne prøver å smugle noe inn i Stjernebyen.
Deres eneste håp for å ta oss igjen er å sabotere Luna 17.
De har ingenting å sabotere hvis vi ikke blir klare før oppskytningen.
Jeg skal være rask.
Jeg tar en titt.
Kommer månebasen til å bli klar i tide?
Noen av ingeniørene dine er skeptiske.
Jeg har ikke tid til dette.
Hva er det?
- Utstyr til Luna-oppdraget. - Hva slags utstyr?
Drivstofftanker.
- Ingenting så stort i godslisten. - Trekk av duken.
Kamerat oberst, her borte!
Slipp denne gjennom.
Lukk den.
Kom igjen.
Der er de, mannskapet på Luna 17. De neste heltene av Sovjetunionen.
Skriv brev til konene deres.
Arsenij.
I tilfelle vi dør på oppdraget.
Jeg gjenbruker mitt forrige.
Ikke vær redd, vi kan skrive et brev for deg om du vil.
Det blir oppriktig, men sterkt. Og patriotisk, selvsagt.
- Du kan få lese det. - Trengs ikke.
Det er sikkert fint.
Det er Sasja.
Valja er her ikke.
Jeg vet det. Dette er til deg.
Det er ikke til å lese.
Bare å ha.
Bare å ha?
Ja...
I tilfelle jeg ikke kommer tilbake.
Kan du bare beholde det for meg?
Vær så snill.
Jeg beklager.
Stjernebyen, vi starter oksygentilførsel.
Mottatt, Luna 17. Sjekker kapsellekkasje.
Kabintrykk normalt.
Mottatt.
Stjernebyen, vi er klare for oppskytning.
Mottatt, Luna 17.
Tilførsel én.
Nøkkel klar.
Åpne drivstoffventiler for oppskytning.
Tilførsel to.
Mottatt, tilførselsventil to. Klar til oppskytning.
Skyt opp.
Vi er på vei inn i bane, sjefsdesigner.
Tanja.
Hva er det?
Hva med en natt i Moskva?
Vi kan dra og se en konsert denne helgen.
Mener du det?
Hvorfor ikke? Vi dro jo ofte før.
Vi får aldri tillatelse til det. Det er strenge sikkerhetstiltak.
De blir nok lettet på nå. Oppskytningen er ferdig.
Om tre dager har vi en base på månen.
En base?
Men du er der ikke.
Jeg sa at jeg ikke kunne dra. Jeg har et stevnemøte med konen min.
- Trenger de deg ikke? - Min jobb er ferdig.
Nå er det deres ansvar.
En krukke, takk.
- Egg? - Nei, jeg trenger ikke egg.
Bare litt honning.
Nei, det er utsolgt.
Igjen? Det er tredje gang denne måneden.
Ja, jeg beklager.
- Når får du det inn igjen? - Jeg vet ikke.
- Vaktene tok mine siste to partier. - Jeg skjønner.
Vel, takk likevel.
Zoja?
Zoja! Er du her alene?
- Nei, med moren min. - Hvor er hun, da?
Der borte.
Hei. Er du moren til Zoja?
Hei, jeg er musikklæreren hennes på skolen.
Zoja er en veldig flink pianist. Men det vet du jo allerede. Hun er et naturtalent.
Tusen takk.
Jeg gir også privattimer. Kanskje dere vil prøve.
Vil dere komme hjem til meg i ettermiddag? Kanskje klokken tre?
- Ja, det hadde vært flott. - Ja?
Det er i nordblokken, leilighet 40.
Vi ses da.
- Ha det. - Ha det.
Ha det, Zoja.
Hva er dette?
Det er en batysfære.
En dykkerklokke for å observere dyphavet.
Trykket på overflaten av Venus er mer enn 90 atmosfærer.
Det er det samme som 900 meter under vannflaten.
Så vi sender utstyret ned i denne.
Til Venus?
Til Venus.
Utrolig.
- Er det lurt å fortelle flere om dette? - Jeg stoler på Valja med livet mitt.
Jeg skulle ønske han kunne dra på oppdraget, men han ville savnes.
Så hvorfor tok du ham med hit?
- For å trene de som skal dra. - Det ville være en ære.
Du har liten tid. Det neste vinduet for å dra til Venus...
Er ikke lenge til.
Derfor må vi sende disse modulene til Bajkonur så fort som mulig.
Og fordi det er hemmelig, kan ikke noen, ikke engang kosmonautene,
vite hva slags oppdrag det er før like før oppskytningen.
Sånn er de fleste oppdrag.
Alle har fått tilstrekkelig trening til å skytes opp med en Luna-modul.
Nettopp. Og resten kan de lære på veien.
- Hvem skal jeg trene opp? - Det er et godt spørsmål.
Én ting er å finne noen som ikke blir savnet på noen dager.
Det er noe annet å finne noen som ikke blir savnet på ni måneder.
Helst noen med veldig lite familie.
Noen uten noe å tape.
Veldig bra. Igjen.
...om du ikke merket det, Tanja.
Hysjet du på meg nå?
Det er nok. Du må oppføre deg. Ingen flere beinplater.
Du høres ut som moren min. Valja!
Liker du chai-teen? Jeg elsker det, men det er vanskelig å skaffe i Stjernebyen.
Den er deilig.
Takk.
Pass på hvor du setter fingrene.
En gang til.
Du må være glad i å jobbe med barn og undervise i musikk.
Ja. Jeg er veldig glad i det.
Vær forsiktig.
Han er langt vekke i Kasakhstan.
Vent. Bak meg.
Før jeg kom hit, var jeg repetitørpianist for Moskvaballetten.
Det er utrolig.
Ja, det var det.
Og du sa at du jobber innen administrasjon. Hva betyr det?
Irina. Jobber du innen administrasjon?
Jeg er bare en oppskrytt sekretær.
Det tviler jeg på. Du må være viktig for å få barnet ditt inn på den skolen.
Eller viktig for noen som er viktig.
Det høres fint ut.
Å være viktig for noen som er viktig.
Jeg ofret alt for å være her med deg. Valja.
- Ja da, alt er min feil. - Du er her aldri ordentlig.
Du kunne like gjerne vært på månen!
- Går det bra? - Kan jeg bruke badet?
Selvfølgelig. Rett gjennom der.
Veldig bra, Zoja.
En gang til.
Zoja, nå prøver vi noe nytt.
Zoja. Sett den der.
Flott.
Er Zoja ferdig med timen?
Ikke helt. Det er veldig grunnleggende,
men jeg synes aldri det er for tidlig å begynne med musikkteori.
Og Zoja lærer raskt.
Ja, hun legger merke til mye.
Sett deg ned.
Og hva med deg? Har du noen barn?
Nei, ikke... Nei.
Bare ektemann.
Hva gjør mannen din?
Mannen min er Valja Mironov.
Jeg beklager. Vi er nye her. Burde jeg kjenne til ham?
- Vet du ikke hvem Valja Mironov er? - Nå er jeg flau.
Nei, jeg beklager. Jeg mente ikke...
Så flott. Du kjenner bare meg.
Han er kosmonaut. Han har vært på månen.
- Du må være veldig stolt. - Det er jeg.
- Hvordan er han? - Valja?
Han er god. Han er solid.
Jobber hardt. Kanskje litt for hardt.
Han er alvorlig.
Han var ikke alltid sånn.
Hva gjør mannen din?
- Jeg har ingen. - Jeg beklager.
- Har han gått bort? - Nei.
- Jeg beklager. - Nei, nei.
Faren til Zoja...
Han er...
Han er ikke en god mann.
Det som skjedde mellom oss...
Det er min...
Unnskyld. Det var for mye.
- Nei, slett ikke. - Vi burde gå.
- Zoja. Kom igjen. - Ikke tenk på det.
Nei, det går bra.
Det går bra.
- Hallo. - Hei.
Og Zojas mor. Hei, kan jeg kalle deg Irina?
- Går det bra? - Kan jeg bruke badet?
Jeg beklager.
- Har han gått bort? - Nei.
- Jeg beklager. - Nei, nei. Faren til Zoja...
...ikke en god mann.
Det som skjedde mellom oss...
Det er min...
Faren til Zoja...
Unnskyld. Det var for mye.
- Nei, slett ikke. - Vi burde gå. Zoja.
- Kom igjen. - Ikke tenk på det.
Det går bra.
Overførsel fra kondensattanken ferdig, bakkekontroll.
Mottatt, Luna 17. Rull høyre til null-seks-null og nullstill.
- Mottatt, bakkekontroll. - Og vær forsiktig, kamerat Polivanov.
Du må ikke stilles i skyggen av din egen kone.
Nei.
"Den første kvinnen på månen hjelper ektemannen til hans første gang på månen."
Hva med et smil?
Et øyeblikk.
Sjefsdesigner.
301287319. Program 22. Mottatt?
Mottatt.
Dere har i hvert fall sluppet å høre Arsenijs tale. Han bruker en sånn stemme...
- "Dette monumentale steget." - Jeg høres ikke sånn ut.
Pavel?
- Jo, det gjør du. - Det er bare stemmen min.
- Jeg gjør det ikke med vilje. - "Dette er bare stemmen din."
- "Det er ikke stemmen din." - Greit.
"Dette monumentale steget..."
Vi har mistet dem. Det er nok bare støy.
- De bør være tilbake om... - Kan du sjekke, i tilfelle...
Jeg tror de er tilbake.
Bare si til Arsenij at dere ikke orker å høre talen hans. Ikke skru oss av.
Atmosfæretrykk i banesonde.
760 millimeter.
- Kabintemperatur? - Tjueni celsius.
- Sir. - Partialtrykk av oksygen.
Vi har et høyfrekvens-signal som ikke falt med de andre. Jeg kjenner det ikke igjen.
Rapporter CO2 partialtrykk.
0,4 millimeter.
- Sjekk. - Alt er grønt.
Kabintrykk er stabilt ved 101,3 kPa.
Ber om Omni Delta Mark 36...
Isoler det nå.
Mottatt, Stjernebyen. Omni Delta Mark 36 bekreftet.
Kan du... Posisjonen...
Så kastet han henne og fanget henne igjen.
Jeg trodde ansiktet hennes skulle smelle inn i scenen.
Det var det mest grasiøse jeg har sett.
- Det var den siste forestillingen vi så. - Jeg får opptre for deg oftere.
- Skal du? - Jeg. Ja.
Sammen med assistenten min.
Assistenten?
Assistenten min. Et øyeblikk.
"Heter du Tanja?"
- Ja. - "Er dette Tanja?"
Ja, dette er Tanja.
Hei.
"Tanja, du er så vakker.
Valja har snakket om deg så mange ganger.
Hun er vakker."
Det er hun. Hun er den vakreste kvinnen i hele verden.
Og i verdensrommet. "Det stemmer. I rommet.
Det vet du. Du har vært der."
Ja, det har jeg.
"Tror du det?" Hva da? "Tror du at hun vil kysse meg?"
- Ikke ute blant folk, Jean-Pierre. - Ikke her.
"Hvem er den mannen?" Å, det er Oleg.
Han følger etter oss overalt. "Tror du han vil like forestillingen?
Hvordan tror du han vil reagere?"
Faktisk har Oleg vært ballerina.
Veldig bra.
Ja?
Det kommer et signal fra skipet som ikke er vårt.
Det er...
...en frekvens som brukes av amerikanerne.
Det er en amerikansk innretning på skipet vårt.
Hvordan har det skjedd?
Antagelig en slags transceiver.
- Det må være sabotasje. - Usannsynlig med en slik innretning.
Nei, den er koblet til datamaskinen på landingsmodulen.
- De prøver visst å rekonstruere systemet... - Sett den ut av funksjon.
Hvis jeg starter hele systemet på nytt, kan det stanse transceiveren,
men risikoen for operasjonen er for høy. De er i ferd med å lande på månen.
Din vurdering av risikonivået er feilaktig, kamerat.
Gjør det nå.
Stjernebyen, Luna 17. Alle systemer ved normale verdier.
Landingsfartøyet er klart for frakobling og landing.
Bra.
Nå trenger jeg at dere skrur av og på de automatiske systemene.
Hørte jeg rett? Vi nærmer oss landingsvinduet.
Vi risikerer at systemene ikke kommer på igjen i tide.
Ja, gjør det.
Mottatt.
Luna, starter systemet opp som det skal?
Vent litt, sjef.
Omstart vellykket.
Alle systemer normale.
Bra.
Fortsett med landingen.
Jeg tar med en månestein til deg, Pavel.
- Ses om to uker. - Kos dere.
Sjekk luke før frakobling.
Ordre mottatt, bakkekontroll.
Stenger luke.
Ikke savn meg for mye.
Ingen fare for det.
Stenger luke på banesonde.
Hvordan er håret mitt? Jeg vil se bra ut på fjernsyn.
For sent for det.
Kobler fra Luna.
Frakoblingshastighet normal.
Klar til nedstigning.
Frakobling normal.
Fem meter.
Ti meter.
Klaring til kapsel. Luna 17, start program 37.
VHF 2. God resepsjon.
Rute 46-505. Riktig retning.
Bakkekontroll, Luna 17.
Vi fikk et voldsomt rykk.
Hva var det?
Riktig trykk i fremdriftssystem. God orientering. Det må være noe annet galt.
Boligmodulen.
Den åpnet seg for tidlig!
Faen.
Bakkekontroll, boligmodulen har åpnet seg for tidlig.
Motorene fyrer tilfeldig. Vi har ikke kontroll.
Omstarten må ha nullstilt alt sammen.
- Bli kvitt boligmodulen nå. - Da må vi avbryte landingen.
Er det eneste måte?
Ja. Unnskyld, Sasja. Vi har ikke noe annet valg.
Jeg forstår.
Kobler fra boligmodul nå.
- Sasja, trykk på knappen. - Jeg gjør det.
Den virker ikke.
Pokker.
- Hva skal vi gjøre? - Bytt til manuell.
Fester meg.
- Jeg kan koble oss til banesonden. - Er du gal?
Du kan ikke fly med åpen boligmodul.
Vi har vel ikke noe annet valg.
Gjør det. Start program 27 for å separere fra landingsfoten.
Vi er i manuell.
Flyr til banesonden.
Ristingen blir verre.
Jeg skal bare på do. Tilbake om et øyeblikk.
Sasja, gå fem grader til venstre.
Du må treffe perfekt, og boligmodulen trekker deg vekk.
Pokker, jeg prøver. Jeg får ikke kontroll over skipet.
De er fremdeles for ustabile.
De greier ikke å koble til banesonden med åpen boligmodul.
Dere må senke trykket i boligmodulen for hånd.
Gå til ventilen i enden og begynn der.
Du får akkurat nok tid til å komme deg tilbake.
I gang.
Sasja, tre grader til venstre.
Jeg prøver. Jeg får ikke kontroll.
Fort deg, Arsenij. Få vekk dødvekten så jeg kan koble til.
Jeg er ved ventilen. Bytter til manuell.
Fort! Jeg greier ikke å sikte på banesonden.
Ti prosent trukket inn.
Greit. Det er bedre. Det blir bedre. Jeg har mer kontroll. Fortsett.
Hold henne stødig, Sasja. Vi kan greie det. Tjue prosent.
Jeg får kontrollen tilbake. Det bedrer seg.
Sasja, to grader til venstre. Du er ikke siktet inn ennå.
Rolig, rolig. Du greier dette.
Nesten.
Snart 30 prosent trukket inn. Vi kan greie det.
Fortsett. Vi er nesten fremme, Arsenij.
Vi er like ved.
Førti prosent trukket inn.
Det virket.
Det virket, din geniale jævel.
Klar til å koble til.
Styr forsiktig inn, Sasja.
Kom igjen, Sasja. Kom igjen.
Ja, Sasja! Ja!
Vi klarte det.
Vi klarte det, Arsenij. Vi klarte det.
Arsenij?
Jeg kan ikke gjøre dette mer. Det var siste gang. Du lovet meg.
Du så på meg og lovte meg det. Du sa: "Gjør dette, så er du ferdig."
Nå har jeg gjort det.
Greit?
Jeg festet senderen på Luna 17.
Nå er jeg ferdig.
Signalet ble brutt for en time siden.
Du er langt fra ferdig.
- Vær så god. - Takk.
Ja, det går bra. Takk.
Tekst: Aleksander Songe-Møller Soleim