Ти перша жінка, яка ступила на Місяць.
Це дасть тобі певний захист.
Те, що він був перший, Гагаріна не захистило.
Траєкторія в межах параметрів.
Дайте наказ.
«Луна-16», дозволяю імпульс сходу з орбіти.
ЦУП, говорить «Луна-16».
Автоматизований імпульс сходу з орбіти почав о 08:07 УГЧ.
Тривалість 122 секунди.
ЦУП.
Імпульс сходу підходить до позначки половини.
Прийняв, «Луна-16».
ЦУП, говорить «Луна-16».
Імпульс сходу завершено.
Прийняв, «Луна-16». Приступити до розділення.
Початок розділення через три, дві, одну.
Розділення завер…
Не роз'єднались.
Нема розділення.
ЦУП, у нас підвело ще одне відривне з'єднання.
Робочий відсік тягнеться за ними.
- Температура корпуса критична. - Спокійно. Спокійно.
Ми посилали їх на Місяць не щоб зараз втратити.
Атмосфера перепалить трос.
Якщо ні, то державний похорон влаштують не тільки їм.
Не говори дурниць.
Держава на наш похорон зажлобиться.
- Дай зв'язок. - Даю.
Орлята, даю вам слово:
капсула виготовлена з найміцнішого титану
найкращої радянської розробки.
Вона витримає, доки порветься трос.
ЦУП, положення в просторі виправлено.
Температура корпуса знижується.
«Луна-16», можете підтвердити траєкторію?
Зниження крутіше планового.
Куди їх занесе?
Триста… Ні.
Чотириста п'ятдесят кілометрів від розрахункової точки.
Середньосибірське плоскогір'я біля озера Байкал.
Пошукова група, ви маєте координати?
Впущу повітря.
Не знаєш, скоро по нас прилетять?
Дістану сигнальну ракету з аварійного набору.
- Валя. - Що таке?
Пістолет. Дай пістолет.
Не ворушись.
ЗОРЯНЕ МІСТЕЧКО
З поверненням додому.
Знайомтеся: заступник голови товариш Тарасов.
Сідайте.
Ви впізнаєте цю жінку?
- Ні. - Невже?
Це Анастасія Бєлікова,
перша жінка на Місяці.
На відміну від вас вона вміє діяти в інтересах Радянської Батьківщини.
Ім'я Анастасія Бєлікова
більше вам не належить.
Я не знаю, що сказати.
Стриманість, якої ви не проявили на Місяці.
Полковник Раскова, пропонуючи вас на місце попередниці,
запевнила мене, що ви будете розуміти своє становище.
Я зрозуміла. Я розумію.
І ось я тут, у глибині Сибіру, в будці автомашини.
Якщо подібне повториться…
Нізащо, товаришу полковник.
Клянуся.
Добре.
Питання владнали.
Вас перевезуть в аеропорт Улан-Уде, а звідти – в Зоряне містечко,
готувати до параду на Красній площі.
Після короткого турне на Батьківщині
ми пошлемо вас у Париж –
пропагувати історичне досягнення перед іноземною пресою
і бути символом радянської моральної переваги.
Однак є ще одне питання, яке треба врегулювати.
Ви не можете бути взірцем радянського жіноцтва,
як неодружена.
Я і є неодружена.
Тому на завершення поїздки ви одружитесь.
Одружусь?
Це обов'язково?
Ви відмовляєтеся співпрацювати?
Ні.
Я не знаю…
- Я мушу поговорити з батьком… - Вашого батька повідомлять.
Ми вже провели підготовчу роботу.
Це буде прекрасне радянське весілля.
Поздоровляємо.
Можна спитати, з ким я маю одружитись?
- Ви насміхаєтеся? - Вона молода,
не страшна з себе
і так склалося, що вона – найславетніша жінка планети.
- Це не причина на ній женитися. - Кожен холостяк СРСР
віддав би останній рубль, щоб бути на вашому місці.
То покличте якогось.
Не схоже, що тебе чекає інша дама.
Пора тобі вже втихомиритися.
В ЦК хочуть, щоб вона одружилася з космонавтом.
І подобається нам це чи ні, але ти в Загоні єдиний парубок.
Вона – не мій смак.
Маю на увазі, що вона дивна.
Саша. Ти хороший пілот,
але є одна причина, чому тебе ще не поставили в політ.
Я знаю чому.
Не звинувачуй у своїх проблемах релігію,
яку твої дід і баба практикували 50 років тому.
- Тоді чому я не літав? - Бо для тебе все жартики,
Саша. Доведи, що ти серйозно ставишся до програми.
Як? Одруженням з тим роботом?
Це ж хто тут відколює жартики?
Саша, думаєш, я хочу цілими днями
працювати свахою, та ще й під таким тиском?
Думаєш, я саме так хочу марнувати час?
Колись давно я зрозумів: щоб мати в цьому світі те, що хочеш,
мусиш іти на жертви.
- Ти готовий жертвувати? - Так.
Зараз не час опиратися наказам, повір.
Ідіть зі мною.
Товаришу полковник.
Закрийте двері.
У Берліні було просування?
Думаєте, це мудро – читати документи на моєму столі?
Вибачте, товаришу полковник. Я не знаю…
Не знаю, що я собі думала.
Штазі затримала типа, якого вважають американським кур'єром.
Це той, що переправив плани місячної бази?
Я говорю німецькою, якщо це допоможе.
Ви мене заплутали, Ірина Васильєвна.
Ви відверто честолюбна, творча,
готова на все задля досягнення своєї мети.
Така людина була б дуже корисна для служби, корисна для мене.
Товаришу полковник, я буду рада всіма силами допомагати службі.
Та лиш до певної міри.
Будете спостерігати за Валею і Танею Міроновими,
які супроводжуватимуть Бєлікову в поїздці в Париж.
І пильнувати за нашими новими голубками.
Дбати, щоб Бєлікова виконувала інструкції.
Вона показала свою ненадійність.
Ви не повинні втрачати пильність.
За межами Зоряного містечка ми незахищені від іноземного впливу.
Я розумію.
Дякую вам, товаришу головний конструктор.
За що, дитино?
За те, що наливаєте мені чаю?
За те, що показали світові, з чого зроблені радянські жінки.
Правду каже, товаришу.
Нині весь світ заздрить радянським жінкам
і наші дружини про це не замовкають.
Генеральний секретар знає про ваше унікальне бачення,
завдяки якому ми переганяємо американців. Знову.
Ми запросили вас сьогодні, бо він бажає, щоб цей прогрес не зупиняся.
Це музика для моїх вух.
Я приніс копії всіх моїх пропонованих проєктів за рамками місячної програми,
яка й далі буде першим етапом наших операцій, але треба думати ширше.
Треба йти вперед,
якщо ми щиро хочемо перемогти американців.
Отже, пославши радянського космонавта… Дякую…
на найближчі сусідні планети –
- Венеру… - Товаришу, дозвольте.
Напевно, дещо з цього було б можливе
до того, як американці викрали плани «Звєзди».
Місячна база – пріоритет для товариша Брежнєва.
Це…
була б помилка.
При всій повазі.
Побажання товариша Брежнєва цілком ясні.
Він не допустить, щоб американці перші збудували базу, ще й за нашими планами.
І що потрібно від мене?
Щоб ви прискорили запуск «Звєзди».
Можна це зробити до дня ВДВ?
Це через кілька місяців.
А нам потрібно більше року
для переробки проєкту місячної бази.
Не кажучи вже,
що потрібно ще встановити наявність води на місячній поверхні.
У вас буде все необхідне для роботи. Гроші, ресурси, робоча сила.
Що скажете, те й буде.
- Та це… - Крім часу.
Пробачте, товаришу, але це абсурд.
Це абсурд.
Я хочу перегнати США так само, як і всі,
присутні тут, але такий ранній запуск?
Ви пошлете людей на певну смерть.
Ми маємо безмежну віру у ваше вміння
донести цю думку до Генерального секретаря.
Ви наш
найцінніший ресурс.
То які найновіші плани поїздки Бєлікової?
Товаришу головний.
Товаришу Бєлікова.
Маєте хвилинку?
Начебто маю.
Я б хотіла…
зголоситися добровольцем в екіпаж «Луни-17».
Вам там сподобалося?
Це була найкраща мить мого життя.
Ми всі вами дуже пишаємося.
Але ви повинні зосередитися на нинішньому завданні.
Ви приготувалися до поїздки?
Скажу чесно: я її боюся.
Леонову сподобалось купатися в променях слави.
Я не Леонов.
Знаю.
Ви мені нагадуєте Юру.
Він теж мав можливість перервати політ «Восток-1»,
але, як і ви, ризикнув усім, щоб виконати завдання.
І, як і він, ви теж полюбите популярність.
А ви, товаришу головний конструктор, поїдете з нами в Париж?
Мені…
заборонено виїжджати з СРСР.
- Справді? - Для моєї ж безпеки…
чи якось так.
Доброї вам поїздки, товаришу Бєлікова.
Щоб ми вами пишалися.
Дякую.
Ти куди йдеш?
Мої співробітники їдуть у відрядження.
І я теж мушу їхати.
Я чула, як Наталія говорила по телефону.
Казала, що не може говорити поруч з тобою, бо ти працюєш у корпусі 12.
То вона заздрить, бо сама там не працює.
Ходімо.
Вимкнеш телевізор?
Зібравши небачені маси людей
у столиці нашої Батьківщини,
космонавт Анастасія Бєлікова продовжила поїздку
по столицях Радянських соціалістичних республік.
І скрізь її тепло зустрічали радянські трудящі.
Незабаром очікується її весілля з колегою-космонавтом,
в тим часом вони прямують у Париж
для представлення її досягнень світовій пресі.
Бонжур.
Привіт!
Вітання з Москви.
Це дивовижно.
Краще, ніж я собі уявляв.
Повеселішай.
Люди вишикувалися, щоб тебе побачити.
Анастасія!
Якщо все сприятиме, на побудову «Звєзди» треба 15 місяців.
Хіба можливо укластися в два-три місяці?
Ми не переженемо американців, якщо будемо занадто обережні.
Потужності носія Н-1 ледве вистачає для нинішніх місячних модулів.
Більший вантаж він просто не підніме.
Відкочуємось до початку.
Рем, чому ви у всьому бачите негатив?
Реалізм – це не негатив.
- Я просто… - А якщо надувні?
Ми…
Використаємо надувні відсіки
щоб розширити житловий простір місячного модуля,
як у шлюзі, коли Леонов виходив у космос.
Якщо надути їх після торкання,
то процедуру посадки змінювати не доведеться.
І наша місячна база буде в наметі?
На щось інше нема часу.
Для завдання буде потрібно три людини.
Двоє на поверхні, один на орбіті.
Лишилося придумати, як їх запхнути
в нинішній корабель, розрахований на двох, але
почніть з цього, а далі побачите.
Цікава ідея.
Але вже ніч.
Краще…
їдьте по домах, поспіть,
а завтра вранці зустрінемося.
Перевдягніться для прийому й зустрічі зі світовою пресою.
Літак до Москви вилітає вдосвіта,
тож ви встигнете в Ростов на розпис.
Газетні вирізки з Москви отут.
- Товаришу Калінський, я… - Не баріться.
Треба справити добре враження.
- Що робиш? - Нічого.
Милуюся пляшечкою парфумів.
Не торкайся.
Чому? Це подарунки. Навіщо ж вони іще?
Їх на тобі унюхають.
Подумають, що ти спокусилася
на паризькі розкоші.
Я й спокусилася на паризькі розкоші.
Знаєш, нас можуть слухати.
Я зараз парфумлюся!
Валік, усім до лампочки.
Давай сьогодні побавимося.
Полковник Раскова.
Бачиш, Валік?
А ти боявся.
Я подумав, що підемо на прийом разом.
Мушу тут доробити.
Ідіть без мене.
- Я спущуся з Анастасією. - Ні, ні, дорогий. Я підожду.
Та нічого. Ідіть.
Ну добре
Тільки ти не довго.
У ліфті є пристрій?
Нема, товаришу полковник.
Ти мене уникаєш?
Я з чоловіком.
Гарно пахнеш.
Перестань.
Давай увечері втечемо.
Я вивідав один клуб, недалеко, там музика…
Саша, я нікуди з тобою не піду.
Це через Анастасію?
Я не мав вибору.
Знаю, що не мав.
То чого ти сердишся?
Це ж ти одружена насправді.
Твоя правда.
Може, саме це потрібно нам обом.
Ти це не серйозно.
Як товариш Бєлікова досі трималася?
Дуже добре.
Не виявляє ознак проблемної поведінки, таких, як на Місяці.
Беріть пальто.
- Куди ми? - Ви казали, що говорите німецькою.
Нарешті застосуєте вашу освіту з користю.
В Німеччині?
Кур'єр ще не зізнався, хто йому передав креслення місячної бази.
А я вже втомилася від некомпетентності Штазі.
А як же Бєлікова?
Ґаліцін повиконує ваші обов'язки на час відсутності.
Поспішіть, треба встигнути на літак.
Мої дорогі друзі…
мої дорогі друзі…
Мадам і месьє,
прошу приєднатися до моїх подяк
Анастасії Бєліковій
за те, що разом з нами відзначає своє неймовірне досягнення.
Преса з усіх кінців світу
разом з французьким народом сьогодні
вшановує
першу жінку, що ступила на Місяць.
Ох і цирк.
Цікаво, як би з цим упоралася Яна.
Вона б завоювала Францію за день.
А, ти тут, коханий.
Як твої заручини? Вже закохався?
Де там.
- Навіть бути з нею… - Гляньте!
…тортури.
На те й шлюб.
Анастасія!
Вибачте. Мені треба вийти.
Вибачте.
- Товариш головний? - Добрий вечір, товаришу Нікулов.
Вибачте, шеф.
Можна зайти?
Прошу!
Пробачте мені. Ви когось чекаєте?
Ні.
Я знаю, що Фьодоров…
Заборонений.
Чим можу бути корисний?
У програмі «Луна-16»
як ви знали, що Анастасія може добратися до антени S-діапазону?
Я запам'ятав креслення.
На остаточному монтажі ми змінили вихід антени.
Так.
Я прочитав інженерні звіти з Байконура.
Це тисячі сторінок документації.
У мене багато вільного часу
Так.
Такий гарний вечір, Сєрґєй.
Може, прогуляємося?
Іноді хочеться, щоб я туди не літала.
Ти про що?
Коли я стояла на поверхні…
не було ні звуку.
Чиста тиша.
І наче я нарешті могла дихати.
Мій дід, бувало, казав:
«Коли Бог хоче тебе проклясти, то робить щасливим».
Хочеш звідси вирватися?
Їй шампанське вдарило в голову.
Я відведу її в номер.
Куди ми йдемо?
Сюди!
Скажіть йому, хай іде.
Дякуємо. Можете йти.
Перекладайте точно, що я йому казатиму,
і точно його відповіді.
Щоб двозначностей не було. Це зрозуміло?
Так.
Спитайте, чи він воював у Великій вітчизняній?
Ви воювали у Великій вітчизняній війні?
Я був на фронті під Курськом.
Був на фронті під Курськом.
Скажи, що це, можливо, не перша наша зустріч.
Вона каже, що це, можливо, не перша ваша зустріч.
Надіймося, що ця буде краща.
Шеф.
Ходімо.
Що це?
Привиди…
минулих польотів.
«Восход».
«Восток».
«Союз».
Але їх можна оживити.
Так, як казав Фьодоров.
Безсмертя, Сєрґєй.
Перемога над останнім ворогом.
Брежнєва й ЦК
цікавить єдине – встановлення прапорів на Місяці
та гризня за жменьку ґрунту.
Якщо ми серйозно
хочемо розширювати наше розуміння Всесвіту,
нескінченності, безсмертя,
ми не повинні зупинятися.
Венера.
Так.
А що Брежнєв?
У слушний час його можна буде переконати глянути далі своїх брів.
А тимчасом треба працювати таємно.
Тільки обрані можуть знати, що ми тут робимо.
А як же ми…
Така робота потребує величезних ресурсів.
Мені даватимуть усе, що я захочу,
доки вважатимуть, що це для місячної бази.
Може, якби ви залучили досвідченіших інженерів,
було б більше користі.
- Я – не найкращий варіант. - Сєрґєй, ви себе недооцінюєте.
У вас є ентузіазм.
І гнучкість розуму.
Та перш ніж погодитись,
ви повинні зрозуміти, що доведеться не підкорятися прямим наказам ЦК
і розкрадати державну власність.
Якщо це розкриють,
наслідки будуть тяжкі.
Коли почнемо?
Зараз.
Думаю, це тут.
Що я казав?
Заходь.
- Саша! - Я тебе не чую.
Не чую тебе, вибач.
Стася.
На.
- Саша, це ти погано придумав. - По одній.
Якщо захочеш піти, відведу тебе назад,
щоб Аркадій подушечку тобі поправив перед сном.
Валя, ти не бачив мої парфуми?
- Валя. - Я весь час думаю…
Це Яна мала б сьогодні святкувати.
Вона заслужила.
Вона була особлива.
Ми це знали з першого дня підготовки.
Це наче…
Ти хороша людина.
Тому я тебе й полюбила.
Але тут ти нічого не міг вдіяти.
Відступіть. Дайте місце.
Анастасія, це для тебе.
Я цілий вечір шукала хвилинку, щоб з вами поговорити.
На людях я до вас отак би не підійшла,
а непомітно до вас наблизитися важко.
Якщо ви нещасні вдома…
ми можемо вас вивезти.
Ви про що?
Американці підготували для вас місце.
Ні.
Я не зраджу свою країну.
Якщо передумаєте.
- Усе добре? - Так. Просто раптом втомилася.
Думаю, треба вертатися.
Так.
Як звати особу, яка вручила вам документи
для передачі американцям?
Скільки разів повторювати?
Я визнаю,
що взяв документи з тайника в Народному парку Фрідріхсгайн.
У Західному Берліні я кинув їх в урну на Борнгольмер-штрассе.
Я кинув конверт в урну на Борнгольмер-штрассе.
Він щоразу точно повторює те саме.
Без відхилень.
Кави?
Ні? Жаль.
Берлін – таке гарне місто.
Пригадую, як уперше сюди приїхала
на Т-34 по Фрідріхштрассе.
Згадую, як уперше сюди приїхала.
Спершу їхала поволі,
бо вулиця була всіяна трупами фашистів.
Я їхала на Т-34 по Фрідріхштрассе.
Спершу повільно,
бо вулиця була всіяна трупами фашистів.
Я вийду на десять хвилин.
Якщо він до того не назве прізвище, я прострелю йому голову.
Як звуть особу, яка передала вам документи?
Я нічого не знаю.
Я сьогодні щось зрозумів.
Ти просто жахливо танцюєш.
Вернулися. Провести затримання?
Ні.
Хочу говорити з товаришкою Дюкорно.
Ну?
Я виконала підхід. Можете не турбуватися за Бєлікову.
- Вона вірна. - Добре.
Слухайте мене.
Ви повинні сказати мені все, що знаєте, до її повернення.
Я бачила, на що вона здатна.
Як я скажу те, чого не знаю?
Скажіть, хто дав вам плани, поки вона не вернулася.
Для вашого ж добра.
Ви хороша людина.
Ви добра людина.
Краща за свиней зі Штазі.
- Поможіть мені. - А що я, по-вашому, роблю?
Скажіть мені прізвище і я допоможу!
Я його не знаю.
Скажіть прізвище.
Я не знаю.
Ні. Ні.
Кажіть прізвище!
Прізвище кажіть!
Прізвище!
Він живе на Рикештрассе!
Більше нічого не знаю!
Я тільки переправляю речі через кордон.
Я йому казав, що в Зоряне містечко нічого не доставити не можу.
Що значить «доставити в Зоряне містечко»?
У Зоряне містечко?
Так ви сказали?
Ні. Я не казав. Не казав.
Що вони хотіли доставити в Зоряне містечко?
Кажу ж вам: нічого не було!
Нічого не було!
Ви молодець, товаришко.
Мені ніколи не кажуть, що хочуть переправити.
Клянуся.
Прошу, моя дружина…
Вона нічого про це не знає…
Не турбуйтесь.
Ваша дружина вас не бачитиме
дуже довгий час.
І ще один.
Так добре.
Ваші обітниці.
Оце місце мені особливо подобається.
«Засноване на любові, розумінні, повазі».
Здрастуй, тату.
Настя.
Ми скучали за тобою на параді на Красній площі.
Стій рівно, коли говориш.
Це Алєксандр Дмітрієвич Поліванов.
Товаришу Бєліков, приємно познайомитися.
Прошу, звіть мене Саша.
То ти одружуєшся з моєю Настею?
Одружуюсь.
Треба йти в зал.
Ідіть, товаришу Поліванов. Займайте своє місце.
Ми не мусимо це робити.
Ти про що?
Одружуватися.
Але якщо ми не одружимося, то…
То не одружимося.
Саша, йдіть.
Мій орел в'є гніздо.
Шеф.
Здоров.
- Як ти? - Нормально. Трохи нервуюся.
Він теж на нашому нервувався.
Хочу запропонувати вам свою дачу
на Білому озері для медового місяця.
Дякую, шеф.
Хоч він, Саша, буде короткий.
Мусиш вертатися в Зоряне містечко, починати тренування.
Владімір. Здоров.
- Як життя? - Як дружина?
Ми зібралися тут, щоб офіційно зареєструвати шлюб
Анастасії Владіміровни Бєлікової
- та Алєксандра Дмітрієвича Поліванова. - Коли вона полетить знов?
Вона не полетить.
Вона…
дуже цінна для держави.
Товаришу Поліванов, промовите вашу обітницю?
А я не маю відваги їй сказати.
Я, Алєксандр Дмітрієвич Поліванов…
у присутності моєї родини,
друзів і Радянської держави
беру тебе, Анастасія Владіміровна Бєлікова,
за свою законну дружину
в рівному союзі, заснованому на любові…
розумінні й повазі.
Товаришу Бєлікова, промовите вашу обітницю?
Я, Анастасія Владіміровна Бєлікова,
у присутності моєї родини,
друзів і Радянської держави, беру тебе,
Алєксандр Дмітрієвич Поліванов,
за свого законного чоловіка
в рівному союзі, заснованому на любові, повазі та розумінні.
Ми під загрозою.
Статус безпеки підвищено до першого рівня.
Я маю знати, що кожен робить, до того, як він це зробить.
Я мушу знати, що кожен говорить, до того, як він це скаже.
Я мушу знати, що кожен думає, до того, як він подумає.
Зоряне містечко тепер на передовій.
Тому…
починаймо.
Переклад субтитрів: Дмитро Левченко