Ти си първата жена на Луната.
Това ще ти осигури защита.
И Гагарин беше първи, това не го предпази.
- Траекторията е в параметрите. - Дай заповедта.
Започнете маневрата за излизане от орбита.
Тук "Луна 16".
Автоматичният спирачен импулс започва в 08:07 ч. универсално време.
Продължителност - 122 секунди.
- Спирачният импулс е към средата. - Прието.
Тук "Луна 16", слязохме от орбита.
Прието, "Луна 16". Продължете с отделянето.
Отделянето започва след три, две, едно.
Отделянето…
Още е прикрепен, не се отдели!
- Още един неизправен скачващ болт. - Влачат сервизния модул след себе си.
- Температура на корпуса - критична. - Спокойно. Няма да ги загубим.
Атмосферата ще прогори въжето.
Дано, иначе ни чакат държавни погребения.
Не говори глупости. Държавата няма да ни плати погребенията.
Свържете ме.
Орлета, имате думата ми,
че капсулата е направена от най-добрия титан,
произвеждан някога в СССР.
Ще издържи, докато въжето се скъса.
Ориентацията - коригирана.
- Температурата на корпуса спада. - Потвърдете траекторията си.
Навлизат под много остър ъгъл.
Къде ще кацнат?
С 300… Не, с 450 километра отклонение от курса.
В Средносибирското плато близо до езерото Байкал.
Спасителен екип, имате ли координатите?
Да излезем на въздух.
Кой знае кога ще стигнат до нас.
Ще извадя сигналната ракета.
- Валя. - Какво има?
Пистолетът, бързо!
Не мърдай.
Добре дошли у дома.
Това е зам.-председателят Тарасов.
Седнете.
Познавате ли тази жена?
- Не. - Нима?
Тя е Анастасия Беликова, първата жена на Луната.
За разлика от вас, знае как да защитава държавните интереси.
Името Анастасия Беликова вече не ви принадлежи, другарко.
- Не знам какво да кажа. - Но на Луната изглежда знаехте.
Когато полк. Раскова предложи да заемете мястото в мисията,
овакантено от вашата предшественичка, тя ме увери, че разбирате положението си.
Да, разбирам го.
И все пак съм в дебрите на Сибир, в ремаркето на камион.
- Ако ситуацията се повтори… - Няма да се повтори.
Кълна се.
Чудесно.
Щом го изяснихме…
Ще отидете на летището в Улан-Уде, откъдето ще летите за Звездното градче,
за да се готвите за парад на Червения площад.
След кратка обиколка на нашата родина възнамеряваме да ви изпратим в Париж,
за да отпразнуваме вашето историческо постижение пред света.
Ще бъдете символ на съветското морално превъзходство.
Но има един проблем, който трябва да решим.
Не можете да бъдете образец на съветската женственост,
ако сте неомъжена.
Но аз съм неомъжена.
Затова в края на пътуването ще се омъжите.
Да се омъжа?
- Това необходимо ли е? - Нима отказвате да ни съдействате?
Не. Напротив.
- Трябва да говоря с баща си. - Баща ви ще бъде уведомен.
Подготвили сме всичко. Ще бъде една прекрасна съветска сватба.
Честито.
Може ли да попитам за кого трябва да се омъжа?
Шега ли е?
Млада е, хваща окото и е най-известната жена на планетата.
- Но не я искам. - Всеки ерген в Съветския съюз
- би дал всичко, за да е на твое място. - Изберете друг.
Не те чака някоя любима, нали? Може би ще е хубаво да се задомиш.
От ЦК искат тя да се омъжи за космонавт, а ти си единственият ерген сред тях.
Тя не е мой тип.
- Особнячка е. - Саша, ти си добър пилот,
но неслучайно още не ти е възложена мисия.
- Знам причината. - Не вини за всичко религията,
която са изповядвали баба ти и дядо ти.
- А защо не напредвам? - Несериозен си!
Трябва да докажеш, че се отнасяш сериозно към тази програма.
Като се оженя за робот ли? А после аз съм бил шегаджия!
Не ми е до сватосване при натиска, на който съм подложен!
Така ли искаш да си губя времето?
Отдавна съм научил, че за да получиш каквото искаш,
трябва да правиш жертви.
- Готов ли си за това? - Да.
Повярвай ми, сега не е моментът да оспорваш заповед.
Елате с мен.
- Полковник Раскова? - Затворете.
Има ли развитие в Берлин?
Разумно ли е да четете папките на бюрото ми?
Простете, полковник.
Не знам къде ми беше умът.
ЩАЗИ са заловили човек, когото смятат за американски куриер.
Предал чертежите на лунната база?
- Говоря немски, ако има значение. - Много сте ми странна, Ирина Василиевна.
Амбициозна сте, находчива,
готова на всичко, за да постигнете целите си.
Човек като вас може да бъде много полезен за службата и за мен.
Готова съм да бъда полезна с каквото мога.
Но имате задръжки.
Ще наблюдавате Валя и Таня Миронови,
докато придружават Беликова по време на обиколката й в Париж.
И следете новите влюбени гълъбчета. Беликова трябва да спазва процедурата.
Оказа се ненадеждна. Бъдете бдителна.
Щом напуснем Звездното градче, ще бъдем уязвими за чужда намеса.
Разбирам.
Другарю конструктор, благодаря ви.
За какво, миличка? Нали ти ми наливаш чай?
Че показахте на света силата на съветските жени.
Права е, другарю.
Благодарение на вас светът им се възхищава и сега нашите жени ни проглушиха ушите.
Генералният секретар Брежнев знае, че вашите смели идеи
за пореден път ни помогнаха да изпреварим американците.
Днес сте тук, защото той иска напредъкът да не спира.
Това изключително много ме радва.
Донесох ви копия от моите предложения за проектите след лунната мисия,
която пак ще бъде етап от дейността ни, но трябва да мислим по-мащабно.
Да се развиваме, ако наистина искаме да постигнем победа над американците.
Изпращането на съветски космонавт… Благодаря ви…
- до най-близките ни планети, до Венера… - Другарю, ако позволите.
Щеше да е възможно, ако американците не бяха откраднали чертежите на "Звезда".
За другаря Брежнев лунната база сега е главен приоритет.
Това би било грешка.
При цялото ми уважение.
Другарят Брежнев заяви съвсем ясно желанието си.
Няма да допусне американците да ни преварят с лунна база по наш чертеж.
- Какво искате от мен? - Да ускорите старта на "Звезда".
Може ли да бъде готов за Деня на десантчика?
Той е след няколко месеца.
А на нас ни трябва над година да завършим проекта за лунната база.
Още дори не сме установили дали на лунната повърхност има вода.
Ще ви осигурим всичко необходимо - финанси, ресурси, човешка сила.
- Освен повече време. - Простете, това е абсурдно.
Абсурдно!
Искам да победим американците, но ако изстреляме "Звезда" толкова рано,
ще обречете екипажа на смърт.
Имаме пълната вяра, че ще изпълните желанието на генералния секретар.
Вие сте нашият най-ценен ресурс.
Какви са последните планове за обиколката на другарката Беликова?
Др. конструктор?
Другарко Беликова.
Имате ли малко време?
Мисля, че да.
Моля да бъда одобрена за член на екипажа на "Луна 17".
Явно Космосът ви е харесал.
- Беше най-хубавият момент в живота ми. - Всички се гордеем с вас.
Но трябва да наблегнете върху мисията, която ви предстои.
- Готова ли сте за обиколката си? - Честно казано, очаквам я със страх.
Леонов се наслаждаваше на популярността си.
- Аз не съм Леонов. - Знам.
Напомняте ми за Юрий.
И той можеше да спре полета на "Восток 1",
но рискува всичко заради мисията - точно като вас.
И също като него ще се научите да харесвате своята популярност.
Ще дойдете ли с нас в Париж, другарю конструктор?
На мен…
ми е забранено да напускам СССР.
- Така ли? - Заради моята безопасност.
Или поне така казват.
Приятно пътуване, другарко Беликова. Накарайте ни да се гордеем с вас.
Благодаря ви.
Къде отиваш?
Хората, с които работя, заминават в чужбина.
- И аз трябва да отида. - Чух Наталия по телефона.
Не можела да говори, ако си наблизо, защото работиш в сграда 12.
Просто завижда, защото тя не работи там.
Хайде.
Изключи телевизора.
След като събра невиждани тълпи в столицата на нашата родина,
космонавтката Анастасия Беликова продължава обиколката си
в столиците на съветските социалистически републики.
Навсякъде тя е топло посрещана от работниците на СССР.
Скоро ще се омъжи за свой колега космонавт и двамата ще заминат за Париж
за честване на нейното постижение пред световната преса.
Бонжур. Здравейте!
Поздрави от Москва.
Невероятно е. По-прекрасно, отколкото си представях.
Усмихни се де! Редят се на опашка да те видят, погледни.
Анастасия!
Щеше да е цяло чудо да завършим "Звезда" за 15 месеца.
Но за двойно по-малко време…
Не победихме американците с предпазливост, защо да започваме сега?
Н-1 едва има тяга за изстрелване на сегашните модули.
Как ще я изстреляме с още товар?
- Пак всичко от нулата! - Защо си толкова черноглед, Рем?
- Реализмът не е черногледство. - А надуваеми модули?
Ще използваме надуваеми отделения, за да разширим мястото за живеене,
като люка за космическата разходка на Леонов.
Ако ги надуем след кацането, ще можем да използваме същите процедури.
И лунната база да е палатка?
Няма време за друго. За мисията ще са необходими трима души.
Двама на повърхността, един остава в орбита.
Трябва да измислиш как да ги поберем
в сегашния кораб, който е предназначен за полет с двама,
но започни с това, а после ще решиш как да продължиш.
Интересна идея.
Но вече е късно.
Хайде…
да се приберем, да се наспим и да се съберем отново утре сутрин.
Преоблечете се за приема със световната преса.
Утре рано летите за Москва, за да сте в Ростов за сватбата.
Изрезките от вестниците са там.
- Др. Калински… - Трябва да направите добро впечатление.
- Какво правиш? - Нищо, любувам се на парфюма.
Остави го.
Защо, нали са подаръци? Защо иначе са тук?
Ако им лъхнеш на парфюм,
ще си помислят, че си била изкушена
- от лукса на Париж. - Наистина съм изкушена от Париж.
- Може да ни подслушват. - Слагам си парфюм!
На никого не му пука.
Хайде да се позабавляваме.
Полк. Раскова.
Виждаш ли, Валюш? А ти се притесняваше.
Хайде да отидем заедно на приема.
Трябва да довърша, тръгнете без мен.
- Ще сляза с Анастасия. - Не, ще те изчакам.
Не, върви.
Добре.
Само не се бави.
Имаме ли микрофон в асансьора?
Не, полковник.
- Отбягваш ли ме? - С мъжа си съм.
Хубаво ухаеш.
Престани.
Да се измъкнем довечера. Наблизо имало клуб, в който свирят музика…
Няма да ходя никъде с теб, Саша.
Заради Анастасия ли? Нямах избор.
- Знам, че нямаше. - Тогава защо ми се сърдиш?
Всъщност ти си омъжена.
Да, прав си.
Може би и двамата имахме нужда от това.
Не го мислиш.
Как се справя дотук с обиколката другарката Беликова?
Много добре.
Не е демонстрирала проблемното поведение от Луната.
Вземете си палтото.
- Къде отиваме? - Нали говорите немски?
Най-накрая ще използвате образованието си.
В Германия ли?
Куриерът още не е признал кой му е дал чертежите на базата.
А на мен ми дотегна от некомпетентността на ЩАЗИ.
А другарката Беликова?
Галицин ще поеме задълженията ви, докато отсъствате.
Побързайте, самолетът ни чака.
Скъпи приятели…
Приятели.
Дами и господа,
нека заедно благодарим на Анастасия Беликова,
че дойде да отпразнуваме нейното невероятно постижение.
Журналисти от цял свят и френският народ са тук тази вечер
в знак на почит към първата жена, стъпила на Луната.
- Какъв цирк! - Дали Яна щеше да се справи?
Щеше да покори Франция за един ден.
Здравей, скъпи.
Как върви годежът? Влюбен ли си вече?
Не бих казал. Мъчително е да съм до нея.
Това е бракът.
Анастасия!
Простете, трябва да тръгвам. Извинете ме.
- Другарю конструктор. - Добър вечер, др. Никулов.
Извинете, шефе.
- Може ли да вляза? - Заповядайте.
Много съжалявам. Очаквате ли някого?
Не.
Аз… Знам, че Фьодоров е…
Забранен.
- С какво да ви помогна, шефе? - При полета на "Луна 16"
как разбрахте, че Анастасия ще може да достигне антената?
Наизустих чертежите.
Но ние преместихме позицията на антената при окончателното сглобяване.
Да, прочетох инженерните доклади, изпратени от Байконур.
Хиляди страници документация? Това е…
- Имам много свободно време. - Да.
Да.
Навън е прекрасна вечер, Сергей.
Да се поразходим.
Понякога ми се иска да не бях летяла.
В смисъл?
Когато си на Луната…
Там няма звук, само тишина.
И най-накрая можех да дишам.
Дядо ми казваше,
че ако Бог иска да те прокълне, те прави щастлив.
Искаш ли да се махнем?
Замая се от шампанското.
Ще я заведа до стаята й.
Къде отиваме?
Насам!
Кажи му да излезе.
Свободен сте.
Превеждайте точно каквото казвам и каквото отговаря.
- Не бива да има двусмислие. Разбирате ли? - Да.
Воювал ли е във Великата отечествена?
Воювахте ли във Великата отечествена?
Бях на фронта при Курск.
Бил е при Курск.
Може да не се срещаме за първи път.
Тя казва, че може да не се срещате за първи път.
Дано този път имате късмет.
Шефе.
Елате.
Какво е това?
Призраци…
от миналите мисии.
"Восход".
"Восток".
"Союз".
Можем да ги възкресим.
Точно както казва Фьодоров.
Безсмъртие, Сергей.
Победа над най-големия ни враг.
Брежнев и комитетът ги интересува само да забием знамето си на Луната,
боричкат се за шепа пръст.
Ако наистина искаме да разширим познанията си за Вселената,
за безкрайността и безсмъртието,
не можем да спрем дотук.
- Венера. - Да.
А Брежнев?
Щом дойде времето, ще го убедим да види по-далеч от веждите си.
А междувременно трябва да действаме тайно.
Само малцина избрани ще знаят какво правим тук.
Как изобщо ще… Такова начинание изисква огромни ресурси.
Ще ми дадат каквото искам, стига да мислят, че е за лунната база.
Сигурно има по-опитни инженери, които бихте предпочели да включите.
- Не съм очевидният избор. - Не се подценявайте, имате плам.
И гъвкав ум.
Но преди да се съгласите, знайте, че така ще нарушите преките заповеди на ЦК
и ще присвоявате държавна собственост.
Последствията може да са…
доста тежки, ако бъдем разкрити.
Кога започваме?
Още сега.
Май е тук.
Какво ти казах?
БО РЕВ
Ела.
- Саша! - Съжалявам, не те чувам.
Стася.
Вземи.
- Саша, това е лоша идея. - Само по едно.
И ако искаш, ще те върна, за да може Аркадий да те завие.
Да си виждал парфюма ми?
Валя?
- Валя? - Все си мисля,
че тази вечер трябваше да бъде в чест на Яна, тя го заслужаваше.
Беше необикновена.
Разбрахме го още щом започнахме обучението си.
Слушай, ти си добър човек. Затова се влюбих в теб.
Но нямаше как да й помогнеш.
Дръпнете се, направете място.
Анастасия, това е за теб.
Цяла вечер дебна момент да поговорим.
Не го правя на обществени места,
но е трудно да се приближа до вас, без да ме видят.
Ако не сте щастлива в СССР,
можем да ви измъкнем.
Какво имате предвид?
Американците имат място за вас.
Не, никога няма да предам родината си.
В случай че размислите.
- Добре ли си? - Да, просто изведнъж капнах.
- Време е да тръгваме. - Да.
Как се казва човекът, дал ви документите,
- които предадохте на американците? - Колко пъти да повторя?
Признавам, че всички документи ми бяха оставени в парк във Фридрихсхайн.
Когато минах в Западен Берлин,
хвърлих плика в кошче за боклук на "Борнхолмерщрасе".
Повтаря точно едно и също. Без никакви разлики.
Кафе?
Не? Жалко.
Берлин е прекрасен град.
Спомням си как дойдох тук за първи път, карайки Т-34 по "Фридрихщрасе".
Спомням си как дойдох за първи път.
Карах бавно заради телата на нацистите.
Карах Т-34 по "Фридрихщрасе".
- Отначало бавно. - Да?
- Навсякъде тела на нацисти. - Идвам след малко.
Ако дотогава не ни е казал името, ще го застрелям в главата.
Как се казва човекът, който ви е дал документите?
Нищо не знам.
Тази вечер разбрах нещо за теб.
Изобщо не те бива в танците.
Върнаха се. Да ги арестуваме ли?
Не, трябва да говоря с другарката Дюкорньо.
Е?
Предложих й. Не се притеснявайте за Беликова.
- Предана е. - Отлично.
Чуйте, кажете ми какво знаете, преди да се е върнала.
- Знам на какво е способна. - Не мога да кажа нещо, което не знам.
Трябва да кажете кой ви е дал плановете, преди да се върне.
За ваше добро е.
Вие сте добър човек. По-добра сте от онези свине от ЩАЗИ.
- Помогнете ми. - А какво си мислите, че правя?
- Кажете ми името и ще ви помогна! - Не го знам.
- Кажете ми името. - Не го знам.
Не, не!
Кажете ми името!
- Кажете ми го! - Живее на "Рикещрасе"!
Само това знам!
Мога само да прехвърлям документи през границата.
Казах му, че не мога да помогна да вкара нещо в Звездното градче.
Да вкарате нещо в Звездното градче? Какво имате предвид?
В Звездното градче?
- Така казахте. - Не, не съм го казал. Не съм.
Какво искаха да вкарате в Звездното градче?
Казвам ви, не се е случвало!
- Не се е случвало! - Браво, другарко.
Не ми казаха какво искат да вкарат там, кълна се.
Моля ви, жена ми…
Моля ви, тя не знаеше нищо.
Не се притеснявайте.
Жена ви няма да ви види
много дълго време.
Още една. Така е добре.
Вашите обети.
Особено ми харесва това: "Любов, разбирателство и уважение".
Татко.
Настя.
Не се видяхме на парада на Червения площад.
Трябва да си изпъната, докато говориш.
Това е Александър Дмитриевич Поливанов.
Другарю Беликов, приятно ми е.
Моля ви, наричайте ме Саша.
Ще се жениш за моята Настя?
Да.
Да отидем до залата. Елате, време е да заемете мястото си.
Не е нужно да го правим.
Кое?
Да се женим.
- Да, но ако не го направим… - Просто няма.
Саша, ела.
- Ето го моя гнездящ орел. - Шефе.
Здравей.
- Всичко наред ли е? - Да, просто съм притеснен.
И той беше така.
Искам да ви предложа моята дача на езерото Белое за медения месец.
- Благодаря, шефе. - Но ще е за кратко, Саша.
Трябва да се върнеш в Звездното градче за обучението си.
Владимир, как си?
- Здравей. - Как е съпругата ти?
Тук сме, за да регистрираме официално брака
между Анастасия Владимировна Беликова
- и Александър Дмитриевич Поливанов. - Кога ще лети отново?
Няма да лети. Вече е…
- Твърде ценна за държавата. - Др. Поливанов, кажете обета си.
Но сърце не ми дава да й го кажа.
Аз, Александър Дмитриевич Поливанов,
в присъствието на моето семейство, приятели и съветската държава,
вземам теб, Анастасия Владимировна Беликова,
за своя законна съпруга в този равноправен съюз, основан на любов,
разбирателство и уважение.
Другарко Беликова, ще произнесете ли своя обет?
Аз, Анастасия Владимировна Беликова,
в присъствието на моето семейство,
приятели и съветската държава, вземам теб, Александър Дмитриевич Поливанов,
за свой законен съпруг
в този равноправен съюз, основан на любов, уважение и разбирателство.
В опасност сме.
Нивото на сигурност е повишено до първа степен.
Искам да знам какво прави всеки, преди да го е направил.
Какво говори всеки, преди да го е изрекъл.
Какво мисли всеки, преди да си го е помислил.
Звездното градче вече е на фронтовата линия, така че…
Да започваме.
Превод на субтитрите Живко Тодоров