Atenție: serialul prezintă minori implicați
în activități ilegale și/sau periculoase.
Episodul ilustrează o sinucidere, care i-ar putea afecta pe unii spectatori.
Serial inspirat din fapte reale. Unele personaje,
locații și dialoguri sunt fictive sau create pentru efect dramatic.
Portretizările sunt fictive.
Orice asemănare de nume,
vieți sau istoric ale oricărei persoane
sau oricărui produs e creată pentru efect dramatic și nu reprezintă
o persoană sau istoric reale.
Deci ai sărutat prințesa și s-a transformat în broască?
Credeți-mă că sunt la fel de șocat și de dezamăgit ca dumneavoastră.
Sigur, te cred.
Dar mi-ai promis ceva, idiotule.
Cine simte, pierde.
Dar înțeleg durerea de a fi trădat.
Când e cineva în care ai încredere, durerea e și mai mare.
Îmi amintesc ziua când tu și mama ta ați venit la mine, căutând ceva de lucru.
Erai un nimeni.
Dar Juampi a prins drag de tine imediat.
Ați ajuns să fiți ca frații.
Am o mie de motive să te consider fiul meu.
M-am îndrăgostit de Angie.
Dar nu v-aș trăda niciodată, șefu'. Nu l-aș pune pe Juampi în pericol.
Cum ați spus, el e fratele meu.
- Sunteți familia mea. - Calmează-te, fiule! Nu ești la tribunal.
Am o slujbă pentru tine.
Și apelez la tine fiindcă ești printre puținii în care am încredere.
Luis Alfonso.
- Domnule! - El abia a venit la noi.
Veți merge împreună.
Astea-s noile acte de identitate.
Este o misiune importantă.
ACT DE IDENTITATE
În plus, mergeți în vacanță.
Am nevoie de dovezi ca să-i prind pe ticăloșii…
BILET DE ÎMBARCARE
…care complotează împotriva mea.
Veți merge cu același avion ca ei,
având un reportofon ascuns, ca să înregistrați tot ce spun ei.
Mersi, șefu'. Te poți baza pe mine.
BONELE MELE UCIGAȘE
8. NU PRIVI ÎNAPOI
Vezi? Ți-am spus de dinainte să ajungem. Nu cumva să-i spui!
Salut! Bună dimineața!
Parcă n-a mai ieșit din casă. Jenant!
Chiar e jenant.
Ce-i cu tine?
Ce e?
E ciudat să fii un om în plus în mulțime.
Mai ciudat decât să mergi cu armata de bodyguarzi?
Mai ciudat.
Mai ciudat decât să negociezi pentru viața ta?
Trăim ce ne este menit să trăim.
Așa am crescut noi. Și iată-ne acum!
Anonimitate. Asta chiar e ciudat.
Aici, suntem Marroquín Santos.
O familie cu probleme, desigur, ca toată lumea.
Dar nu atâtea câte aveam acasă.
Mai bine v-ați alege ce fel de viață vreți să duceți.
Arată delicios.
Ce-i asta?
- Chinchulín, scumpule. Îți vine să crezi? - E gustos.
E obișnuit să facă mama lui totul pentru el.
Friptura a fost foarte bună.
A fost grozavă. Sigur mai vin aici.
Sigur, scumpo. Hai, du-te și cumpără-i!
- Popcorn? - Vrei?
Vrei și tu? Două, vă rog!
Mersi!
Da, asta.
Altarele sunt pentru sfinți.
Se pare că și „Sfântul Michael” intră în categoria asta.
- Juan Pablo Escobar Henao, Franca. - Încântată.
Mi-a răspuns Andrea!
„Dragă Juampi, și eu m-am gândit mult la tine,
dar numai ziua, fiindcă noaptea dorm.”
Mereu m-am întrebat cum credea tatăl meu că se va încheia.
Dacă scopul lui era să-și apere familia,
de ce n-a încheiat ciclul violenței când a avut ocazia?
Sunt răspunsuri pe care nu le voi primi,
răspunsuri care mă lasă la marginea unei prăpastii de durere insuportabilă.
Dorado?
Ce păcat, nu?
Atâția bani ascunși, și pentru ce?
- Nu crezi? - Uită-te la noi!
Ne ascundem ca șobolanii. Denigrați.
Încolțiți.
Dar o să ne revenim. O să fim din nou regi.
Încă ceva: ce ne facem cu Juampi?
Băiatul întreabă de Rodri de ceva vreme,
vrea să știe pe unde este.
Ar trebui să-i spunem adevărul.
Cum face șefu', nu? Direct.
Și nu i-am spus adevărul?
Ce, e minciună? Nu l-a însărcinat Pablo cu o misiune?
Știi că e diferit de data asta.
Nu-i așa?
Rodri, unde ești? Când te întorci?
Am o treabă de făcut, prințule.
Nu-ți face griji, nu plec departe, deci mă întorc repede.
Voiam să-mi iau rămas-bun de la tine personal.
Am sunat-o pe bunica ta, iar mama ta a spus că ești la moșie.
Nu mă gândeam că te prind la telefon, dar mă bucur.
Sunt cu Dorado și Lagaña.
Închide! Închide chiar acum!
Au venit cu niște motociclete, dar le-au lăsat dezmembrate.
Mă ajuți să le repar când te întorci?
Sigur că da, băiete.
Nu-ți spun asta ca angajat, ci ca frate, ai auzit?
Șefu', închide, serios! E periculos, amice.
- Ai grijă în călătorie! - Vorbim când mă întorc de la Cali.
Cali? De ce te duci acolo?
Știi că nu puteai să continui apelul.
Pasagerii cu destinația Ciudad de México să meargă la poarta doi.
CANDIDAT PREZIDENȚIAL ÎN VIZITĂ LA CALI
Mulțumesc.
- M-ai speriat de moarte, omule. - Ce-i cu tine, Rodri?
Nimic, amice.
Ce, ești virgin? N-ai mai zburat până acum?
Nu te mint, e prima oară când merg cu avionul.
Se vede. Ești căcat pe tine.
Gura, boule.
Nu-s căcat pe mine.
Bine, poate puțin.
- A început îmbarcarea pentru zborul… - Hai!
- …Avianca 55 către Cali. - Mergem?
- Sigur, te ajut… - Dă-mi pace, omule!
Tu-ți cari geanta ta, eu, pe a mea. E mai grea.
Nu vreau să obosești.
Mă duc să încălzesc pizzele. Tot curge apă din țeava de la baie.
Ce bătaie de cap! Îl chem mâine pe instalator.
Mă ocup eu după ce mâncăm.
- Ce? - Scumpule, îl chem pe instalator.
Juan Pablo nu mișca un deget, dar poate că nu e cazul lui Sebastián.
Începem.
Hai, iubitule! Ocupă-te de ăla, termin eu aici.
S-a făcut.
Buenos Aires a fost un vârtej de experiențe noi.
Fără să vreau, devenisem specialist în a trăi ascuns.
Iubito!
Spune-mi adevărul!
Ți-e dor de viața dinainte?
Provocarea de a avea o viață obișnuită mă făcea să fiu temător și nesigur.
Vino aici!
Mi-am dat seama cât fusesem de izolat de lumea exterioară.
Sinceră să fiu,
mi-e dor de familia mea.
Dar cam atât.
Dacă te gândești bine, noi trăiam într-un film de acțiune.
Da, e adevărat.
Ai văzut-o pe Manuela?
E fericită.
Înainte, nu se putea juca cu copii de vârsta ei, dar uite-o acum!
E o fată obișnuită.
Și mă bucur că fac parte din experiența asta.
De a avea o viață normală.
Uneori mă tem că tu, nu știu… Că duci dorul vremurilor de altădată.
Le duci dorul?
Păi…
Desigur că-mi place aici, fiindcă trăim mai liniștiți.
Dar nu știu.
Simt că ceva din viața aceea m-a urmărit aici.
Senzația că cineva e pe urmele noastre și vrea să ne facă rău.
Nu. Uită-te la mine!
Aici, suntem niște nimeni.
Cel mai bun lucru care se putea îmtâmpla.
Rodri!
Nu te mai holba așa, că intră lumea la bănuieli.
Gata, am urcat.
Știi ce? Chiar îmi ești simpatic.
Am un cadou pentru tine.
Poftim, omule!
Prima călătorie.
Una pentru tine, una pentru mine.
- Domnule, vă ajut cu servieta. - Nu, e în regulă, mersi.
- O țin sub scaun. - Cum doriți.
- Sub scaun pe toată durata zborului. - Sigur.
Și dv.? Vă ajut cu rucsacul?
Bună ziua, doamnelor și domnilor! Vă vorbește căpitanul.
Am vrea să vă urăm bun-venit la bord pentru zborul spre Cali.
Vom decola în câteva minute. Vă mulțumesc.
ACCIDENT AVIATIC ZERO SUPRAVIEȚUITORI
Nu s-au găsit supraviețuitori momentan.
Zborul a plecat din Bogotá spre Cali la ora 07:13.
La câteva minute, a început să piardă altitudine.
- S-a rupt în două… - Avionul mergea la Cali?
Măiculiță, avionul mergea la Cali!
- Așa am înțeles. - Da, asta au zis…
Era și Rodri în avion?
- Ce s-a întâmplat? - Mamă, Rodri era în avion!
Cum adică Rodri era în avion?
Nu, amețitule. Ce tot spui?
- De ce să fi mers la Cali? - Așa a spus!
Se zvonește că ar fi fost un potențial atac terorist,
căci unul dintre pasageri ar fi fost
candidatul prezidențial César Gaviria.
Totuși, știm din surse sigure că dl Gaviria nu era în avion.
Se speculează implicarea lui Pablo Escobar în incident.
Tata a pus bomba aia?
- Nu, amice. - Tata a pus bomba?
- Tata l-a omorât pe Rodri? - Nu…
Juan Pablo! Juan Pablo, vino înapoi!
A fost Pablo?
Duceți-vă după el!
Ce, nenorocitule? Ce?
Șefulică!
Doamne, ce bine că te-am găsit, Juampi! Ești un idiot.
Ne-ai speriat de moarte, omule.
- Dispăreți! - Ce?
Sunteți ca nenorocitul de tata.
Nu spune asta, Juan Pablo!
Știi că tatăl tău face totul pentru familie, ca să vă fie bine.
De asta i-a omorât pe toți?
Rodri nu era vreun sfânt.
Știa în ce se bagă. De asta a făcut acele alegeri.
- Rodri n-a greșit cu nimic. - Ba da.
- N-a greșit cu nimic. - Ba da!
- Fiindcă era în limbă după Angie. - Nu te cred.
Chiar dacă ar fi așa, tata nu avea drept de viață și de moarte asupra pasagerilor.
Așa este. Hai în mașină ca să stăm de vorbă!
Nu mă atinge, boule!
Tata dă ordine, iar voi, muiștilor, executați fără să crâcniți?
Și când nu sunteți de acord. Sunteți niște fricoși. Asta sunteți.
Așa crezi?
Nici nu știi toată povestea, omule. Rodri era și prietenul nostru…
Prietenii nu se omoară între ei.
Calmează-te!
- Să mergem! - Vreau la tata.
- Nu, e periculos. - Mă doare-n cur, vreau la tata!
- Și pe mine, am zis nu! - La tata, altfel nu mai vorbesc cu el.
Stai așa! Dorado, idiotule!
Vezi ce-i la colț?
Domnule!
Bine. Dar hai în mașină!
Sau vrei să ajungem toți trei într-o închisoare din SUA?
Ce naiba fac ăia acolo?
Veniți aici, facem o percheziție. Mersi.
- Alo? - Juan Pablo Escobar?
Nu, ați greșit numărul.
- Alo? - Nu închide, Juan Pablo! Ascultă-mă!
Lasă-mă în pace! Nu mai suna aici, da?
E de prost-gust să faci gluma asta doar pentru că suntem columbieni.
- Nu mai suna aici! - Știu că ești tu.
Și că ai venit din Columbia cu mama ta, cu sora ta
și cu iubita ta, cu nume diferite. Sebastián.
Cu cine vorbesc?
Am lăsat în urmă viața aceea, omule. Ne-am plătit datoria.
- Să vorbim personal! - Pentru ce?
Gândește-te bine! Ți-aș sugera să nu spui nimănui despre apelul ăsta.
Hai, concentrează-te!
- În sfârșit… - În sfârșit…
Fără încetare, mă trezeam la o răscruce
pe care voiam s-o înfrunt.
Pe parcursul timpului, am încercat să schimb soarta familiei.
Să întrerup ciclul care ne ținea captivi.
Ți-am adus ce ai cerut de la Nápoles. E de calitate.
Totuși, stigma din sângele meu reușește mereu să revină în prim-plan.
La ce te uiți?
Dă-le jos! Nu! Ce ai acolo?
- Uite cum înscriu! - Eu câștig.
Uite-mă! Încă o dată!
Juan Pablo, nu trișa!
Aș vrea să vorbesc doar cu fiul meu, dacă nu te deranjează.
Așa. La treabă. Haide!
Fiule, uneori trebuie să simți puțină durere ca să eviți una mai mare.
Puțină?
Da, ai dreptate. Uneori, nu e doar puțină.
Dar, ca să-mi apăr familia,
sunt dispus să sufăr oricât e nevoie.
N-ai suferit deloc. Ce știi tu despre suferință?
Noi suferim, cei care-ți suntem alături.
Zici că vrei să aperi familia, dar uită-te la tine!
Mi-ai ucis singurul prieten.
Singurul căruia i-a păsat de mine.
Băiatul ăla te-a trădat, m-a trădat pe mine, ne-a trădat pe toți.
Trădat? Rodri era prietenul meu, fratele meu.
El voia să am parte de o viață bună.
Tu ești singurul trădător.
Fiule, trebuie să înveți cine ți-e prieten și cine e pe interes.
Cei ca noi nu-și permit să aibă încredere cu ușurință.
- Eu nu sunt ca tine. - Ce? Ești fiul meu.
Ești leit tatăl și mama ta.
Nu vreau să fiu ca tine.
Urăsc viața asta.
Kiss, Tina, Rodri…
Și Angie?
Nu mai am prieteni din cauza ta.
Tu nu ești niciodată prin preajmă, fiindcă te ascunzi mereu.
De ce ai riscat să vii aici? Doar ca să mă vezi?
Și să-mi spui chestii care nu mă interesează?
Putea să fie chiar mama ta în avionul ăla.
Mama ta, tată!
Ți-ai fi omorât și familia?
Fiule, așa e la război.
Cine trebuie să moară va muri.
Comunicatele confirmă puterea distructivă uriașă
a bombei de 500 kg…
„SEDIUL DAS, DISTRUS”
…care a produs 72 de victime,
700 de răniți și un crater de 4 metri adâncime și 12 metri lățime.
Bomba a distrus fațada clădirii
și a provocat daune uriașe structurilor din jur.
Știm din surse sigure că ținta era directorul DAS, care a scăpat nevătămat.
- Alo? - Ai un răspuns pentru mine?
Uite, n-are rost să mai suni aici.
Vrem să ne vedem de viață.
Vrem să lăsăm fantomele trecutului în urmă.
Nu poți fugi de o fantomă. Nu te mai teme, salut-o mai degrabă!
Întreab-o ce-și dorește!
Oamenii rezolvă problemele vorbind.
Bine.
Dar pe timp de zi, da? Într-un loc public.
Am reflectat mult pe tema vieții,
a alegerilor care m-au adus aici.
Violența era rutina noastră de zi cu zi.
Iar acele acte de violență erau comise de tatăl meu și de asasinii lui,
cei care s-au transformat în bonele mele, în prietenii mei.
Cei alături de care am râs, am visat și am trăit violent.
Stai!
- Nenorocitule! - Ești înconjurat! Aruncă arma!
Maturizarea a fost o căutare continuă,
o luptă pentru a găsi semnificație într-o lume absurdă,
pentru a găsi omenie într-o lume barbară.
Mai bine un mormânt în Columbia,
decât o celulă în SUA, nenorocitule!
Dar ei au fost și profesori duri.
De la ei am aflat că adevărata putere nu ți-o dau pumnii sau armele,
ci tăria de a îndura, de a da înainte orice ar fi.
Curajul nu înseamnă să nu-ți fie frică,
ci să fii hotărât și să mergi înainte în ciuda fricii.
Unde pleci, nebunule?
Tu ești turnătorul, nu-i așa?
Domnilor, e totul în regulă?
- Aveți nevoie de ceva? - E bine.
Domnule, urmează să închidem ușile. Domnule!
Într-un fel, chiar am murit în ziua aia.
Nu mai sunt cine eram.
Exact ca tine și familia ta. A trebuit s-o iau de la capăt.
O identitate nouă.
Un trecut diferit.
Dar, sincer să fiu,
simt că niciodată nu renaști.
Prostiile făcute, le-am făcut.
Nu le uit niciodată.
Știi ce mă sperie cel mai tare?
Mă sperie că voi ajunge să cred în viața asta nouă.
Să cred că s-a terminat cu violența…
și, deodată, mizeria să ne tragă din nou în jos.
Nu depinde de tine.
Nu e vina ta.
Nu poți să-ți alegi tatăl. Dar ai ales să nu-i calci pe urme.
Frica nu va dispărea. Nici trecutul.
Poți doar să faci alegerile corecte de acum înainte.
Doar asta contează.
Nu pot să anulez durerea provocată de acțiunile tatălui meu.
Dar am o misiune.
Să fiu un motor al păcii, să îi onorez victimele.
Ține de mine să scriu o altă poveste.
- Bună dimineața! Ce faci? - 'Neața!
Amice, ce faci? Totul bine?
Da. Mersi pentru cadou.
- Ți-a plăcut? - Da.
Mă bucur, scumpule. Ești gata pentru micul-dejun?
- Iubitule! - Ce faci?
Bine, totul e bine.
Cum ați dormit?
Recunoaștem suferința victimelor atrocităților
comise de traficanții de droguri.
Pentru alte informații, citiți raportul
Comisiei pentru clarificarea adevărului, conviețuirea și nerepetarea crimelor.
Subtitrarea: Alexandru Pintilei