אזהרה לצופים: הסדרה מציגה קטינים שעוסקים בפעילויות
לא חוקיות או לא בטוחות. מומלץ שיקול דעת של הצופה.
הפרק הבא כולל תיאורים של התאבדות
שעלולים להפריע חלק מהצופים. מומלץ שיקול דעת של הצופה.
הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים. עם זאת, דמויות מסיומות,
תיאורים, תקריות, אתרים, ודיאלוגים הומצאו
או נוצרו למטרות הדרמה.
התיאור הדרמטי הזה הוא בדיוני לחלוטין.
כל דמיון לשמות,
לחיים, להיסטוריות, או למקרים אמיתיים של כל אדם, חי או מת,
או לכל מוצר או ישות בפועל, הוא למטרות הדרמה בלבד
ואינו נועד להציג או לשקף אדם אמיתי, היסטוריה, מוצר, או ישות.
מדיין, 1989
אז נישקת את הנסיכה והיא הפכה לקרפדה, הא?
תאמין לי, אני מופתע ומאוכזב כמוך.
בטח, אני מאמין לך.
אבל נתת לי את המילה שלך, אידיוט.
ומי שמרגיש, מפסיד.
עדיין, אני מבין את הכאב שבבגידה.
כשזה מישהו שאתה בוטח בו, זה מה שמכאיב הכי הרבה.
אני זוכר את היום שאתה ואימא שלך באתם לחפש עבודה.
היית כלומניק.
אבל חואמפי חיבב אותך מהרגע הראשון.
הפכתם להיות אחים.
יש לי 1,000 סיבות להרגיש שאתה בני.
נכון שהתאהבתי באנג'י.
אבל לא אוכל לבגוד בך לעולם, בוס. לא אסכן את חואמפי לעולם.
כמו שאמרת, הוא אחי.
אתם המשפחה שלי. -תירגע, בן, זה לא בית משפט.
יש לי עבודה בשבילך.
אני פונה אליך כי אתה בין היחידים שאני בוטח בהם.
לואיס אלפונסו.
אדוני. -הוא רק מתחיל להשתלב איתנו.
אתם הולכים כצוות.
אלה תעודות הזהות החדשות שלכם.
זו משימה חשובה,
רפובליקת קולומביה תעודת זהות
בנוסף אתם מקבלים חופשה קצרה.
אני צריך ראיות כדי לתפוס את בני הזונות
כרטיס עליה למטוס חוליו סאנס
שזוממים נגדי.
אתם תעלו איתם על אותו מטוס
עם טייפ מוסתר כדי להקליט כל מילה מהחרא שלהם.
תודה רבה, בוס. אתה יכול לסמוך עליי.
מטפלות רוצחות יקרות
8. בלי להביט לאחור
בואנוס איירס 1994
רואה? אמרתי לך לפני שהגענו הנה. אל תעזי להגיד לו את זה.
היי, חבר'ה. בוקר טוב.
זה כאילו שהוא מעולם לא עזב את הבית. כל כך מביך.
זה מביך.
מה יש?
מה קרה?
זה פשוט מוזר להיות סתם פרצוף נוסף בהמון.
מוזר יותר מאשר להסתובב עם צבא קטן של שומרי ראש?
הרבה יותר מוזר.
או מוזר יותר מאשר לנהל מו"מ על חייך כל יום?
כולנו חיים את החיים שניתנו לנו, אימא.
תראי, ככה גדלנו. ותיראי אותנו עכשיו.
אנונימיים. זה החלק המוזר.
כאן, אנחנו משפחת מארוקין סנטוס.
משפחה עם בעיות, בטח, כמו כולם.
אבל לא הרבה כל כך כמו שהיו לנו בבית.
אז כדאי שתתחילו להחליט אלו חיים אתם רוצים לחיות.
זה נראה טעים מאוד.
ומה זה?
צ'ינצ'ולין, מותק. היית מאמין? -זה טעים.
הוא כל כך רגיל שאימא שלו עושה הכול בשבילו.
הסטייק הזה היה ממש טוב.
הוא היה נהדר. אני בטוחה שאחזור לפה.
בטח, מתוקה. קדימה, תקנה לה קצת.
פופקורן? -את רוצה קצת?
את רוצה אחד? אני יכול לקבל שניים?
תודה.
כן, את זה.
אחרי הכול, מקדשים נועדו לקדושים.
ועכשיו נראה שגם "מייקל הקדוש" עבר את הסינון.
חואן פבלו אסקובר הנאו, פרנקה. -נעים מאוד.
היי, אנדראה כתבה בחזרה!
"חואמפי היקר. גם אני חשבתי עליך הרבה,
"אבל רק בשעות היום. כי בלילה אני ישנה."
פעמים רבות תהיתי איך אבא שלי חשב שהסיפור הזה ייגמר.
אם המטרה העיקרית שלו הייתה להגן על משפחתו,
למה הוא לא הפסיק וסיים את האלימות כשהייתה לו הזדמנות?
יש תשובות שלא אקבל לעולם,
תשובות שמותירות אותי מביט לתהום של כאב בלתי נסבל.
דוראדו?
זה ממש חבל, לא?
כל הכסף הזה מוסתר בבית בשביל מה?
לא נראה לך? -תראה אותנו.
מסתתרים כמו עכברושים.
מוחלשים. מכותרים.
אבל אנחנו להתאושש מזה. אנחנו נהיה שוב מלכים.
עוד דבר אחד. מה אנחנו עושים בקשר לחואמפי?
הילד שואל על רודרי,
שואל מה העניין, איפה הוא.
אנחנו צריכים להגיד לו את האמת.
כמו שהבוס עושה, נכון? ישר בפנים.
ואנחנו לא אומרים את האמת?
מה, זה שקר? פבלו לא נתן לרודרי משימה?
אתה יודע שהפעם זה שונה.
נכון?
רודרי, איפה אתה? מתי אתה חוזר?
רק מסיים משימה קטנה, נסיך.
אל תדאג, אני לא נוסע רחוק, זה לא ייקח הרבה זמן.
אבל רציתי להיפרד ממך באופן אישי.
התקשרתי לסבתא שלך ואימא שלך אמרה שהיית בחווה.
חשבתי שלא אתפוס אותך, אבל אני שמח שהצלחתי, ילד.
אני כאן עם דוראדו ולגאניה.
תנתק! סגור את הטלפון, עכשיו!
הם לקחו כמה אופנועים והשאירו אותם מפורקים.
תעזור לי לשפץ אותם כשתחזור?
אתה יכול לסמוך עליי, בן.
ואני לא אומר את זה כעובד שלך, אלא כאחיך, שמעת אותי?
היי, בוס, תנתק באמת. זה מסוכן, חבוב.
שתהיה לך נסיעה בטוחה, אחי. -נדבר כשאחזור מקאלי.
קאלי? למה אתה נוסע לקאלי?
אתה יודע שלא יכולת להישאר יותר על הקו.
הנוסעים למקסיקו סיטי המשיכו בבקשה לשער מספר שתיים.
מועמד לנשיאות לביקור בקאלי בסוף השבוע
תודה.
הפחדת אותי, בנאדם. מה הבעיה שלך, רודרי?
אין בעיה, אחי.
מה, אתה טירון? לא היית אף פעם במשהו כזה?
לא אשקר לך. זו הפעם הראשונה שלי על מטוס.
בנאדם, רואים. אתה מחרבן במכנסיים.
תשתוק, שמוק.
אני לא מחרבן במכנסיים.
בסדר, קצת.
טיסת אביאנקה 55 לקאלי... -באמת.
...עולה עכשיו למטוס. -נלך?
בטח, תן לי לעזור... -תעזוב, בנאדם.
אתה נושא את התיק שלך, אני את שלי. זה קצת כבד.
אני לא רוצה שתתעייף.
בואנוס איירס, 1994
אני אחמם את הפיצות האלה. דרך אגב, הצינור בשירותים עדיין דולף.
איזה כאב ראש. אני אתקשר מחר לשרברב.
אני אתקן את זה אחרי האוכל.
מה? -מותק, אני אתקשר לשרברב.
אני יודע שחואן פבלו לא יזיז אצבע, אבל אולי סבסטיאן כן.
הנה זה מתחיל שוב.
בוא הנה, מותק. קח את זה ואני אסיים כאן.
הבנתי.
בואנוס איירס הייתה מערבולת של חוויות חדשות.
בלי להתכוון, הפכתי למומחה לחיים במסתור.
מותק.
תגידי לי את האמת.
את מתגעגעת לחיים הקודמים שלך?
האתגר של התמודדות עם חיים רגילים עורר בי פחדים וחוסר ביטחון.
בוא הנה.
הבנתי עד כמה הייתי מנותק מהעולם.
למען האמת...
אני באמת מתגעגעת למשפחה שלי.
אבל מעבר לזה, לא ממש.
כלומר, אם אתה חושב על זה, חיינו בתוך סרט פעולה.
כן, זה נכון.
ראית את מנואלה?
היא מאושרת.
קודם היא אפילו לא יכלה לבלות עם בני גילה, ותראה אותה עכשיו.
רק ילדה רגילה.
ואני כל כך שמחה להיות חלק מזה.
לחיות חיים רגילים.
לפעמים אני מפחדת שאתה מתגעגע לימים ההם.
אתה מתגעגע?
טוב...
ברור שאני אוהב להיות כאן, לחיות בשלווה והכול.
אבל אני לא יודע.
אני מרגיש כאילו משהו מהחיים ההם עקב אחריי.
ההרגשה שיש תמיד מישהו שרוצה לתפוס אותנו.
לא. מותק, תסתכל עליי.
כאן, אף אחד לא מכיר אותנו.
וזה הדבר הכי טוב שהיה יכול לקרות לנו.
היי, רודרי.
תפסיק לבהות ככה או שאנשים יתחילו לחשוד, בנאדם.
ואנחנו כאן.
בוגוטה, 1989
אתה יודע מה? אני באמת מחבב אותך.
יש לי מתנה קטנה בשבילך.
הנה, בנאדם.
טיסה ראשונה.
אחד בשבילך, אחד בשבילי.
אדוני, הרשה לי לעזור לך עם התיק שלך. -לא, זה בסדר, תודה.
אשים אותו מתחת למושב. -כרצונך.
תשמור אותו מתחת למושב כל הזמן. -בהחלט.
ואתה? אפשר לעזור לך עם התיק?
ערב טוב, גבירותיי ורבותיי. כאן הקברניט שלכם.
אנחנו שמחים לקבל את פניכם בטיסתנו לעיר קאלי.
נמריא בעוד דקות ספורות. תודה רבה.
התרסקות מטוס אין ניצולים
עד כה לא נמצאו ניצולים.
הטיסה עזבה את בוגוטה לקאלי בשעה 7:13 הבוקר.
כעבור חמש דקות בלבד, המטוס החל לאבד גובה במהירות.
הוא נשבר לשתי חתיכות... -היי, זו הייתה הטיסה לקאלי?
לעזאזל, המטוס הזה היה בדרכו לקאלי!
ממה שאני שומע שם. -כן, זה מה שהם אומרים...
רודרי היה על המטוס הזה?
מה קרה? -אימא, רודרי היה על המטוס ההוא!
למה אתה מתכוון, רודרי היה עליו?
לא, אידיוט. על מה אתה מדבר?
למה רודרי טס לקאלי? -כן, הוא אמר לי!
מדברים על אפשרות להתקפת טרור,
כי אחד מהנוסעים היה אמור להיות
המועמד לנשיאות סזאר גביריה.
עם זאת, מקורות אישרו שמר גביריה לא היה על הטיסה.
ישנה הערכה לגבי מעורבותו של פבלו אסקובר באירוע.
אבא שתל את הפצצה הזו?
לא, חבר. -אבא שלי שתל את הפצצה הזו?
אבא הרג את רודרי? -לא, רודרי היה רק...
חואן פבלו! תחזור!
זה היה פבלו?
תשגיחו על הילד.
מה, חתיכת בן זונה? מה?
היי, בוס קטן!
לעזאזל, טוב לראות אותך, חואמפי, אידיוט.
הפחדת אותנו, בנאדם.
לך תזדיין. -מה?
אתם כמו הבן זונה הזה, אבא שלי.
לא, אל תגיד את זה, חואן פבלו.
אתה יודע שכל מה שאבא שלך עושה זה בשביל המשפחה, כדי שמישהו ידאג לכם.
להרוג את כל האנשים האלה ואת החבר הכי טוב שלי?
רודרי לא היה תמים.
הוא ידע למה הוא נכנס. לכן הוא קיבל את ההחלטות שהוא קיבל.
הוא לא עשה שום דבר רע. -ברור שכן, הוא פישל.
הוא לא עשה שום דבר רע. -כן, הוא פישל!
כי הוא רדף אחרי אנג'י. -אני לא מאמין לך.
כי אם זה היה נכון,
לאבי לא הייתה זכות להחליט מי יחיה ומי ימות על המטוס ההוא.
אתה צודק. בוא נלך למכונית ונדבר.
נלך לאן, שמוק?
אבא נותן הוראות ואתם אומרים כן לכל דבר כמו כוסיות?
אפילו כשאתם לא מסכימים? אתם פחדנים. זה מה שאתם. פחדנים!
זה מה שאתה חושב?
אתה לא יודע חצי מזה, בנאדם. רודרי היה גם חבר שלנו, אז...
חברים לא הורגים חברים.
תירגע.
תירגע, חואן פבלו, ובוא נסתלק. -אני רוצה לראות את אבא שלי.
אתה לא יכול, זה מסוכן מדי. -לא אכפת לי, אני רוצה לראות את אבי!
גם לי לא אכפת, אתה לא רואה אותו!
אני רוצה לראות אותו או שהוא לא יראה אותי לעולם.
תירגע, תירגע. דוראדו, אפס עצלן.
אתה רואה את הפינה?
אדוני.
בסדר. אבל בוא נחזור למכונית.
או שאתה רוצה את שלושתנו בבית כלא אמריקאי?
על מה אתה מדבר?
אתה מוכן לבוא איתנו לחיפוש? תודה.
הלו? -חואן פבלו אסקובר?
לא, זו טעות במספר.
הלו? -אל תנתק, חואן פבלו. תקשיב לי.
תעזוב אותי בשקט, אל תתקשר אליי, בסדר? תפסיק להתקשר.
זה לא לעניין להתבדח על זה רק כי אנחנו קולומביאנים.
אל תתקשר שוב. -אני יודע שזה אתה.
ושבאת מקולומביה עם אימא שלך, אחותך,
והחברה שלך בשמות שונים. סבסטיאן.
מי זה?
כבר עברנו את השלב הזה בחיינו, בנאדם. כבר שילמנו את חובנו.
בוא נדבר פנים אל פנים. -בשביל מה?
תחשוב על זה. ואני מציע שתשמור על השיחה שלנו בסוד.
קדימה, תתרכז.
סוף סוף... -סוף סוף...
שוב ושוב, מצאתי את עצמי בצומת דרכים
שבחרתי להתמודד איתה עם כל מה שהיה לי.
לאורך השנים, ניסיתי לשנות את הגורל של משפחתנו.
לשבור את המעגל שהשאיר אותנו לכודים.
הבאתי מה שביקשת מנאפולס. זה משהו איכותי.
ועדיין, הסטיגמה של הדם שלי תמיד מוצאת דרך לזחול חזרה.
על מה אתה מסתכל?
תורידי אותם. לא! מה יש לך שם?
תראי איך אני קולע. -אני הולכת לנצח.
הנה. עוד אחד!
חואן פבלו, אל תרמה.
אני רוצה רגע עם בני, אם לא אכפת לך.
זהו זה. קדימה. בנאדם. בוא נעשה את זה.
תראה, בן. לפעמים אתה צריך לחוש כאב קטן כדי להימנע מכאב גדול יותר.
קטן?
כן, אתה צודק. לפעמים... לפעמים זה יותר מכאב קטן.
אבל כדי להגן על המשפחה שלי,
אני מוכן לסבול כמה שרק צריך.
לא סבלת בכלל. מה אתה יודע על סבל?
אנחנו אלה שסובלים, אלה שתמיד לצידך.
אתה אומר שברצונך להגן על המשפחה הזו, אבל תראה אותך.
הרגת את החבר היחיד שלי.
את האדם היחיד שבאמת היה לו אכפת ממני.
אבל הבחור הזה בגד בי, הוא בגד בך, הוא בגד בכולם.
בגד בנו? רודרי היה חבר שלי, אח שלי.
למעשה הוא רצה חיים טובים עבורי.
אתה הבוגד היחיד כאן.
בן, אתה צריך ללמוד מי חבר אמיתי ומי בעסק רק בשביל עצמו.
אנשים כמונו לא יכולים להרשות לעצמם לבטוח בקלות.
אני לא כמוך. -מה? אתה בני.
אתה העתק שלי ושל אמא שלך.
אני לא רוצה להיות כמוך, אבא.
אני שונא את החיים האלה.
קיס, טינה, רודרי...
ומה בקשר לאנג'י?
לא נשארו לי חברים בגללך.
ואתה אף פעם לא בסביבה כי אתה תמיד נמלט מהמשטרה.
למה להסתכן לבוא הנה עכשיו? רק כדי לראות אותי?
ולהגיד לי דברים שלא מעניינים אותי בכלל?
אימא שלך הייתה יכולה להיות על המטוס ההוא.
אימא שלך, אבא!
היית הורג גם את המשפחה שלך?
בן, מלחמה זו מלחמה.
ומי שצריך למות, ימות.
הדיווחים מאשרים שכוח ההרס העצום
של פצצה במשקל 500 ק"ג,
מכונית תופת הורסת את מטה המשטרה
הביאה למותם של 72 איש,
700 פצועים, ומכתש בעומק של ארבעה מ' ובקוטר של 12 מ'.
הפיצוץ הרס את חזית הבניין
וגרם לנזק רב למבנים בסביבה.
המקורות מצביעים על כך שהמטרה הייתה מפקד כוח המשטרה, שנמלט ללא פגע.
הלו? -יש לך תשובה בשבילי?
תראה, אין טעם שתתקשר יותר.
אנחנו רוצים לעשות דברים בדרך הנכונה.
אנחנו רוצים להשאיר מאחור את רוחות העבר.
אתה לא יכול לברוח מרוח רפאים. תפסיק לפחד ובמקום זה תגיד שלום.
תשאל אותם מה הם רוצים.
אנשים יכולים לפתור בעיות אם הם רק מדברים.
בסדר.
אבל באור יום, טוב? במקום ציבורי.
ביליתי הרבה זמן בהרהור על החיים,
על הבחירות שהביאו אותי לפה.
מדיין, 1990
אלימות הייתה השגרה היומית שלנו.
ואלו שהוציאו אותה אל הפועל היו אבא שלי והמתנקשים שלו,
גברים שהפכו להיות המטפלות שלי, החברים שלי.
אנשים שאיתם חלקתי צחוקים, חלומות ואכזריות.
עצור!
בן זונה! -אתה מוקף! זרוק את הנשק!
ההתבגרות הייתה חיפוש תמידי,
מאבק למצוא משמעות בתוך כל האבסורד הזה,
למצוא אנושיות בתוך הברבריות.
אני מעדיף קבר בקולומביה
מאשר תא כלא בארה"ב, בני זונות!
אבל הם היו גם מורים קשוחים.
למדתי מהם שכוח אמיתי אינו קשור לאגרופים או כדורים,
לנשים שלי
אלא האומץ להחזיק מעמד, להמשיך הלאה ויהי מה.
שאומץ איננו היעדר פחד,
אלא הנחישות להמשיך הלאה למרות הפחד.
לאן אתה הולך, משוגע?
אתה המלשן, נכון, חתיכת בן זונה?
רבותיי, הכול בסדר?
אתה צריך משהו? -הכול בסדר.
אדוני, אנחנו עומדים לסגור את הדלתות. אדוני?
באופן מסוים, מתי באותו יום.
אני לא אותו אדם שהייתי.
כמוך וכמו המשפחה שלך, התחלתי מחדש.
זהות חדשה.
עבר שונה.
אבל אם להיות כן...
אני מרגיש שאי אפשר לחזור אף פעם לאחור.
הדברים שעשיתי, עשיתי.
זה תקוע לי בראש.
אתה יודע מה הכי מפחיד אותי?
מה שמפחיד אותי זה להאמין בחיים החדשים האלה.
לחשוב שהאלימות מאחוריי...
ואז משום מקום, כל החרא הזה צף.
זה לא תלוי בך.
תראה, זו לא אשמתך.
אבל בחרת לא ללכת בעקבותיו.
הפחד יישאר. העבר יישאר.
מה שנשאר זה לעשות את הבחירות הנכונות מעתה ואילך.
וזה מה שחשוב.
אני לא יכול לבטל את הכאב שנגרם מכל מה שאבי עשה.
אבל יש לי משימה.
להיות כוח מניע לשלום ולהנציח את כל קורבנותיו.
המשימה שלי היא לכתוב סיפור חדש.
בוקר טוב, מותק. מה שלומך? -בוקר טוב.
היי, חבר. מה העניינים? הכול טוב?
טוב. תודה על המתנה.
אהבת אותה? -כן.
אני שמח. מוכן לארוחת בוקר?
היי, מותק. -מה שלומך?
טוב הכול טוב.
איך ישנתם?
אנחנו מכירים בסבל העמוק של כל הקורבנות של הזוועות
שבוצעו על ידי אלו שמעורבים בסחר בסמים.
אם ברצונכם לדעת יותר, אנא עיינו בדו"ח הסופי
של הוועדה הקולומביאנית לחשיפת האמת,
שיתוף הפעולה ומניעת הישנות.
תרגום: ירון עבר הדני