Serien viser mindreårige, der udøver ulovlige
og/eller farlige aktiviteter.
En selvmordssekvens i episoden
kan påvirke visse seere.
Serien bygger på virkelige hændelser.
Karakterer, situationer og dialog
kan være fiktion.
Dette er dramatisering.
Ligheder med navne,
historier, begivenheder
eller produkter
repræsenterer ikke
virkelige personer eller produkter.
Så du kyssede prinsessen, og hun blev til en tudse?
Tro mig, jeg er lige så chokeret og skuffet som dig.
Ja, det tror jeg gerne.
Men du gav mig dit løfte, din idiot.
Og den, der føler, taber.
Men jeg kender til smerten ved bedrag.
Når det er en, man stoler på, stikker det dybt.
Jeg husker, da du og din mor kom og bad om et job.
Du var et nul.
Men Juampi kunne straks lide dig.
I blev brødre.
Jeg har tusindvis af grunde til at se dig som min egen søn.
Jeg forelskede mig i Angie.
Men jeg ville aldrig svigte dig, chef. Og jeg ville aldrig bringe Juampi i fare.
Som du sagde, er han min bror.
-I er min familie. -Rolig, sønnike. Det er ikke en retssal.
Jeg har et job til dig.
Jeg beder dig om det, da du er en af de få, jeg kan stole på.
Luis Alfonso.
-Min herre. -Han er lige startet hos os.
I gør det som et hold.
Her er jeres nye identifikationer.
Det er en vigtig opgave.
ID-KORT
Og I får en lille ferie.
Jeg må have beviser mod de svin…
FLYBILLET
…der modarbejder mig.
I står på samme fly som dem
med en skjult båndoptager, der kan fange alt deres sludder.
Mange tak, chef. Stol på os.
SE DIG IKKE TILBAGE
Jeg sagde det jo, før vi ankom. Sig intet til ham.
Hejsa. Godmorgen.
Han føler sig virkelig hjemme her. Så pinligt.
Det er pinligt.
Hvad er der?
Hvad er der galt?
Det føles bare sært.
Mere sært end at have en hær af livvagter?
Meget mere sært.
Eller at forhandle om sit liv hver dag?
Vi lever det liv, vi får, mor.
Sådan voksede vi op. Og se os nu.
Anonymitet. Det er det sære ved det.
Her er vi familien Marroquín Santos.
En familie med problemer som alle andre.
Men ikke så mange som derhjemme.
Så I må hellere finde ud af, hvordan jeres liv skal være.
Det ser lækkert ud.
Hvad er det?
-Chinchulines, skat. Utroligt, ikke? -Smager skønt.
Han er vant til, hans mor gør alt for ham.
Det smagte virkelig godt.
Fantastisk. Jeg spiser der igen.
Selvfølgelig, søde skat. Giv hende en.
-Popcorn. -Vil du have en?
Vil du? Lad mig få to, tak.
Tak.
Ja, den der.
En helgen skal have et alter.
Og nu er Sankt Michael åbenbart en af dem.
-Juan Pablo Escobar Henao, Franca. -Rart at møde dig.
Andrea skrev tilbage!
"Kære Juampi. Jeg har også tænkt på dig,
men kun om dagen, for om natten sover jeg."
Jeg har ofte tænkt på, hvordan min far troede, det ville ende.
Hvis det vigtigste for ham var at beskytte familien,
hvorfor stoppede han så ikke bare volden, da han havde chancen?
Der er svar, jeg aldrig får.
Svar, der efterlader mig stirrende ned i smertens afgrund.
Dorado?
Det er sgu en skam, ikke?
Alle de gemte kontanter går til spilde.
-Ikke? -Se os nu.
I skjul som rotter.
Svækkede. Fanget.
Men vi kæmper os tilbage. Vi bliver konger igen.
Lige én ting til. Hvad stiller vi op med Juampi?
Knægten har spurgt til Rodri i noget tid nu.
Han har spurgt, hvor han er.
Vi burde fortælle ham sandheden.
Som chefen gør. Uden omsvøb.
Og gør vi ikke det?
Lyver vi måske? Gav Pablo ikke Rodri en opgave?
Du ved, det her er anderledes.
Ikke?
Rodri, hvor er du?
Jeg klarer en lille opgave, prins.
Bare rolig. Det tager ikke så lang tid.
Men jeg ville gerne have sagt farvel.
Jeg ringede, og din mor sagde, du var på ranchen.
Det var heldigt, jeg fangede dig, knægt.
Jeg står her med Dorado og Lagaña.
Læg røret på. Nu!
De har skilt et par motorcykler ad.
Hjælper du mig med at samle dem?
Det kan du tro, min ven.
Og det siger jeg ikke som din ansatte, men som din bror, okay?
Chef, læg nu røret på. Det er farligt.
-God tur, broder. -Vi ses, når jeg kommer hjem fra Cali.
Cali? Hvad skal du i Cali?
Det gik ikke længere.
Passagerer til Mexico City bedes gå til gate nummer to.
PRÆSIDENTKANDIDAT BESØGER CALI I WEEKENDEN
Tak.
Du skræmte livet af mig. Hvad er der med dig, Rodri?
Ikke noget, makker.
Er du jomfru? Har du aldrig fløjet før?
Jeg vil ikke lyve. Det er min første flyvetur.
Det ses. Du er ved at skide i bukserne.
Luk røven, din nar.
Jeg skider ikke i bukserne.
Okay, måske lidt.
-Fly 55 til Cali… -Kom så.
Skal vi smutte?
-Ja, lad mig… -Glem det.
Du har din taske, jeg har min. Den her er tung.
Du skulle nødig blive træt.
Jeg varmer pizzaerne. Vandhanen drypper
på badeværelset.
Belastende. Jeg ringer til vvs-manden i morgen.
Jeg kan fikse det efter maden.
-Hvad? -Jeg ringer bare til vvs-manden.
Juan Pablo ville ikke løfte en finger, men Sebastian er måske anderledes.
Så er vi i gang igen.
Kom, skat. Tag den her, så reder jeg op her.
Okay.
Buenos Aires var en hvirvelvind af nye oplevelser.
Helt ubevidst blev jeg en ekspert i at leve i skjul.
Skat…
Sig nu sandheden.
Savner du dit gamle liv?
Udfordringerne ved et almindeligt liv skabte frygt og usikkerhed i mig.
Kom her.
Jeg indså, hvor isoleret jeg havde været fra omverdenen.
For at være ærlig…
Jeg savner min familie.
Men ellers ikke.
Hvis man tænker over det, lever vi i en actionfilm.
Ja, det er sandt.
Har du set Manuela?
Hun er glad.
Før kunne hun ikke lege med jævnaldrende børn. Og se hende nu.
En helt normal pige.
Og jeg er glad for at være en del af det.
At have et normalt liv.
Nogle gange frygter jeg, at du savner de gamle dage.
Gør du det?
Tja…
Jeg kan selvfølgelig godt lide at leve i fred og ro her.
Men jeg ved ikke.
Det føles, som om noget fra det liv fulgte med mig.
Følelsen af, at nogen altid er ude efter os.
Nej. Skat, se på mig.
Her er vi nul og niks.
Og det er lykken.
Du, Rodri.
Stir ikke sådan. Folk bliver mistænksomme.
Og nu er vi her.
Ved du hvad? Jeg kan lide dig.
Jeg har en gave til dig.
Værsgo.
Første tur.
En til dig, en til mig.
-Lad mig hjælpe med bagagen. -Nej, ellers tak.
-Jeg putter den under sædet. -Helt fint.
-Hold den under sædet på hele turen. -Okay.
Og Dem? Skal jeg tage Deres taske?
God eftermiddag, mine damer og herrer. Kaptajnen her.
Velkommen ombord på flyet til Cali.
Vi letter om et par minutter. Tak for opmærksomheden.
FLYSTYRT - INGEN OVERLEVENDE
Ingen overlevende fundet indtil videre.
Flyet lettede fra Bogotá mod Cali klokken 7.13.
Kun fem minutter senere begyndte det at tabe højde.
-Det gik i to stykker… -Var flyet på vej til Cali?
Det var på vej til Cali!
-Det lyder sådan. -Ja, det siger de.
Var Rodri på det fly?
-Hvad er der? -Mor, Rodri var på det fly!
Hvad mener du?
Nej da. Hvad snakker du om?
-Hvad skulle Rodri i Cali? -Det sagde han!
Der er rygter om et terrorangreb,
da en af passagererne skulle være
præsidentkandidat César Gaviria.
Men kilder har bekræftet, at Gaviria ikke var med flyet.
Der spekuleres i, om Pablo Escobar var involveret.
Plantede far bomben?
-Nej da. -Plantede min far den bombe?
-Dræbte min far Rodri? -Nej.
Juan Pablo, kom tilbage!
Var det Pablo?
Hold øje med drengen.
Hvad, din lede skiderik?
Hej, lille chef!
Godt at se dig, Juampi, dit lille fjols.
Du gjorde os bekymrede.
-Skrid. -Hvad?
I er bare som det lede svin, min far.
Tal ikke sådan, Juan Pablo.
Alt, din far gør, er for familien,
så I er i sikkerhed.
At dræbe de folk og min bedste ven?
Rodri var ikke uskyldig.
Han vidste, hvad han rodede sig ud i.
-Rodri gjorde intet forkert. -Jo.
-Nej. -Han begik en brøler!
-Alt sammen på grund af Angie. -Du lyver.
Var det sandt,
havde min far ingen ret til at bombe det fly.
Du har ret. Vi kan tale på vej hen til bilen.
Jeg går ingen steder.
Siger I tøsedrenge bare ja til alt, min far beder jer om?
Selv når I er uenige? Kujoner. Det er alt, I er. Kujoner!
Så det mener du?
Du ved intet om det. Rodri var også vores ven, så…
Venner dræber ikke venner.
Slap nu af.
Slap af, Juan Pablo.
-Nu går vi. -Jeg vil se min far.
Nej, det er for farligt.
Jeg er pisseligeglad!
Det er jeg også. Glem det!
Så ser han mig aldrig igen.
Så, så. Vent nu lidt, Dorado.
Tjek lige gadehjørnet.
Goddag.
Fint nok. Lad os nu gå hen til bilen.
Eller skal vi alle tre ende i et amerikansk fængsel?
Hvad fanden sker der?
Må vi lige tjekke dig? Tak.
-Hallo? -Juan Pablo Escobar?
Nej, du må have ringet forkert.
-Hallo? -Læg ikke på, Juan Pablo. Lyt til mig.
Lad mig være. Ring ikke igen, okay?
Lav ikke telefonfis, bare fordi vi er colombianere.
-Ring ikke igen. -Jeg ved, det er dig.
At du tog til Colombia med din mor, søster
og kæreste under andre navne. Sebastían.
Hvem taler jeg med?
Vi er færdige med det liv. Vi har betalt vores gæld.
-Lad os mødes. -Hvorfor?
Tænk over det. Og hold hellere denne samtale mellem os.
Kom nu, fokuser.
-Endelig… -Endelig…
Jeg endte hele tiden ved en skillevej,
som jeg bare måtte se i øjnene.
Over årene har jeg forsøgt at ændre familiens skæbne.
At bryde den cyklus, der holdt os fanget.
Jeg har noget med til dig fra Nápoles. Det er kvalivarer.
Men i kraft af mit blod vil jeg altid være stemplet.
Hvad kigger du på?
Ned med dem. Nej, nej! Hvad har du der?
-Nu skal du bare se. -Jeg vinder.
Sådan. En mere!
Juan Pablo, du må ikke snyde.
Jeg vil gerne tale med min søn, hvis det er okay.
Så er det nu. Kom så. Nu gør vi det.
Hør, søn, nogle gange må man føle lidt smerte for at undgå større smerte.
Lidt?
Ja, du har ret. Nogle gange… Nogle gange er det mere end lidt.
Men for at beskytte min familie
er jeg villig til at lide meget.
Du led overhovedet ikke. Hvad ved du om lidelse?
Det er os, der lider. Os, der står ved din side.
Du siger, du vil beskytte familien, men se dig selv.
Du dræbte min eneste ven.
Den eneste, der holdt af mig.
Men den knægt forrådte mig, forrådte dig og alle andre.
Forrådte os? Rodri var min ven, min broder.
Han ønskede et godt liv til mig.
Du er den eneste forræder her.
Søn, du må lære forskellen på venner og egoister.
Folk som os må passe på med tillid.
-Jeg er ikke som dig. -Hvad? Du er min søn.
Du er som mig og din mor.
Jeg vil ikke være som dig, far.
Jeg hader dette liv.
Kiss, Tina, Rodri…
Og hvad med Angie?
Jeg har ingen venner nu på grund af dig.
Og du er der aldrig, fordi du altid er på flugt.
Hvorfor løbe risikoen nu? Bare for at se mig?
Og fortælle ting, jeg er ligeglad med?
Din egen mor kunne have været med det fly.
Din mor, far!
Ville du også dræbe din familie?
Søn, krig er krig.
Og de, der må dø, vil dø.
Det er blevet bekræftet,
at en kæmpe bilbombe…
"DAS-BYGNING BOMBET"
…har dræbt 72
såret 700 og skabt et krater, fire meter dybt og 12 meter bredt.
Bygningens facade er væk,
og flere nabobygninger har taget skade.
Kilder antyder, at målet var DAS-direktøren, der slap uskadt.
-Hallo? -Har du et svar til mig?
Du behøver ikke ringe igen.
Vi vil leve et ordentligt liv.
Vi har lagt fortidens spøgelser bag os.
Du kan ikke flygte fra et spøgelse. Stop med at være bange, og sig hej.
Spørg, hvad de vil.
Folk kan tale ud om tingene.
Fint nok.
Men midt på dagen, okay? Et offentligt sted.
Jeg har tænkt meget over livet
og de valg, der førte mig hertil.
Vold var en daglig rutine.
Og dem, der stod bag, var min far og hans lejemordere.
Mænd, der blev mine barnepiger, mine venner.
Folk, jeg delte sjove stunder, drømme og brutalitet med.
Stop!
-Lede svin! -Du er omringet! Smid våbenet!
Min opvækst var en konstant søgen
efter en mening med alt det absurde.
At finde noget humant i alt det barbariske.
Jeg vil hellere begraves her i Colombia
end at rådne op i en amerikansk celle!
Men de var også hårde lærere.
De lærte mig, at styrke ikke handler om næver eller kugler.
"TIL MINE KVINDER"
Det handler om udholdenhed. At kæmpe sig videre.
At mod ikke er at se bort fra frygt,
men at se den i øjnene.
Hvor skal du hen, fjols?
Du er stikkeren, ikke?
Er alt okay, de herrer?
-Mangler De noget? -Alt er fint.
Men vi lukker dørene nu.
På en måde døde jeg alligevel den dag.
Jeg er ikke den samme mand.
Ligesom dig og din familie måtte jeg starte på en frisk.
Ny identitet.
En anden fortid.
Men ærlig talt…
…så kan man aldrig gøre det om.
Det lort, jeg gjorde, gjorde jeg.
Det er mit personlige helvede.
Ved du, hvad der skræmmer mig mest?
At tro på dette nye liv.
At tro, volden ligger bag mig…
…og så dukker det hele pludselig op igen.
Det er ikke op til dig.
Det er ikke din skyld.
Men du valgte ikke at følge i hans fodspor.
Frygten forbliver. Fortiden forbliver.
Du kan ikke gøre andet end at træffe de rigtige valg herfra.
Det er det, der betyder noget.
Jeg kan ikke rette op på smerten, min far forårsagede.
Men jeg har en mission.
At være fortaler for fred og ære alle hans ofre.
Det er op til mig at skrive en anden historie.
-Godmorgen, skat. -Godmorgen.
Hej, min ven. Alt okay?
Ja. Tak for gaven.
-Kunne du lide den? -Ja.
Det var godt, skat. Klar til morgenmad?
-Hej, skat. -Hvordan har du det?
Fint. Alt er godt.
Har I sovet godt?
Vi anerkender ofrenes lidelser
påført af narkohandlere.
Læs mere i den officielle rapport
fra den colombianske sandhedskommission
for fredelig sameksistens.
Tekster af: Stephan Gru