Acest serial e rodul ficțiunii.
Scenele cu animale au fost filmate în siguranță,
cu sprijinul și sub îndrumarea specialiștilor.
BUSAN
ANTREPOZIT VAMAL
Trebuia să fi adus un camion. Unde o să încapă toate?
Am loc. Deschide poarta!
Sigur? Sunt zece vase din ceramică.
- Sunt în cutiile astea trei. - Deschide-le și hai să le vedem.
De ce? Ia-le așa.
Vreau să le văd întâi.
Ce-i? Te simți cu musca pe căciulă?
Eu? Ei, haide! N-ai încredere în mine?
Și, ia zi, cum le-ai adus din Sinan?
I-au fost vândute unui japonez, dar am plusat puțin ca să ajungă la mine.
Zău că sunt veritabile, jur!
- N-am zis nimic. - Ești culmea!
Ia să văd…
Eram sigur. Toate sunt falsuri.
- Chiar se vede? - Ce rahat! Sunt niște porcării.
Ia uite! Așa crezi tu că arată ceramica din China?
- Din China? Sunt din Sinan. - Ești un neștiutor.
Corabia era chineză.
De ce ar fi transportat ceramică coreeană? Venea din China.
Zău? Nu știam.
Documentează-te înainte să tragi lumea pe sfoară.
Cine ar cumpăra de la tine?
Și atunci ce să fac cu ele?
- Cât te-au costat? - Am dat 500.000 de woni.
Ai zis că le vrei repede și le-am plătit cu banii jos.
Bine, gata.
O să spun că sunt set.
- E o idee bună. - Lasă-mă.
Am zis să mă lași!
MAGAZINUL DE ANTICHITĂȚI „DEOKSAN”
Excelent!
Arată fantastic!
Trebuiau să ajungă în Japonia. Cu greu am făcut rost de ele.
- Serios? - Le vedeți? Sunt din același set.
Da, le văd. Cât costă unul?
- Un milion. - Un milion bucata?
- Sunt făcute din aur? - Sunt din Sinan.
Se vând cu unu-două milioane.
Serios? Imposibil să coste atât.
De ce? Vi se pare mult?
Normal! Credeți că un milion e puțin?
Profesore, ai zis că-mi aduci un bogătaș.
Și m-am ținut de cuvânt. Tatăl lui vitreg e unul din șefii yakuza.
Scutește-mă! Cui îi pasă?
- Habar n-are ce valoare au. - N-a zis că nu le cumpără.
Mai lasă din preț!
Cât să las?
Uite, am o propunere.
Cinci milioane pentru tot ce-i aici.
Ești nebun? E jaf la drumul mare.
Haide, fă-i o ofertă bună înainte să-și piardă interesul.
- Nu-i rău, nu? - E o idee bună.
Las-o baltă. N-o să scad din preț aiurea.
Mamaie, trăim vremuri grele. Nu fi încăpățânată!
Mai rar găsești așa cumpărător.
Fie ce-o fi, nu cobor sub zece milioane.
- Mamaie! - Stați așa!
Am altă propunere.
Poftim!
Șeful meu mi le-a dat mie personal.
Sunt neprețuite. Valorează toți banii din lume.
Vi le dau pe toate pentru vasele de acolo și ăsta de aici.
Hai să facem schimb!
Ei, na! Și ce să fac cu ele?
În plus, nu cred că-s atât de valoroase.
Ce?
Sabia e din perioada Edo. Valorează peste un milion de woni.
Și vedeți ce am aici? Uitați!
Asta e din aur.
Și asta.
Și asta. E din aur cu totul. Valorează cinci milioane.
Mamaie, acceptă schimbul.
Vasele astea valorează o avere. De ce le-aș da la schimb? Las-o baltă.
Haide, nu fi încăpățânată!
Măi să fie! Vreți să mă jecmăniți. Refuz să le dau la schimb.
Ba nu! Batem palma.
Puteți pleca. Luați-le cu dumneavoastră.
- Ce faci? Am zis că nu vreau. - Mamaie…
- Am bătut palma, da? - Nu!
- Lasă-l! - Ce faci? E al meu!
- De unde ai atâta putere? - Gata cu vorbăria!
Am terminat. Iau toate vasele. Dă-mi-l!
De ce ne tot lungim?
Vino și ia-le pe toate!
ECRANIZARE DUPĂ LUMEA INTERLOPĂ DE YOON TAE HO
LUMEA INTERLOPĂ
EPISODUL 3: NELEGIUIȚII MĂRILOR
Bokgeun e singurul care știe locul…
dar nu-l putem scoate de la pârnaie.
- De ce nu-l angajăm pe Seokbae? - Da. Oricum ne trebuie un scafandru.
O să-l conving.
Apropo, mai avem o problemă.
Ce mai e?
- A mai venit un grup din Busan. - Din Busan?
Nu știu dacă e un grup întreg,
dar profesorul Kim e renumit în branșă, așa că fiți prevăzători.
Cine știe când om da de el?
Poliția o să ne ia în colimator înainte să ne apucăm de treabă.
Barca e pregătită?
Ce e?
Ce se întâmplă?
Uitați care-i treaba. Trebuie să ne înțelegem la bani întâi.
Nu ne-am înțeles deja?
Vă așteptați să plătesc eu scafandrul?
Da. Totul e inclus în cele două milioane.
Uitați…
Polițistul Honggi e prietenul meu. Vrea și el o parte. O să ies în pierdere.
Nu fiți așa scorțos! Mai faceți rost de bani de la șeful dv.
Eu sunt șeful.
Atunci mai dați-mi un milion și o să fac tot ce vreți.
- Ajută-mă, Gwanseok. - Gwanseok?
Cu cine crezi că vorbești? Ai impresia că un milion se găsește ușor?
M-am săturat. Afacerea pică.
- Stai așa! - Lasă-mă!
Nu te ambala!
Nu e ce crezi.
Trebuie să găsesc un scafandru și o barcă. Am multe cheltuieli mărunte pe cap.
O barcă?
În zonă pescuiesc doar localnicii. O barcă mare ne-ar da de gol.
Cum adică?
Paza de coastă o să ne ia la ochi dacă suntem prea aproape de țărm.
Trebuie să facem ca localnicii și să folosim o barcă cu vâsle motorizată.
- Deci n-avem nevoie de tine. - Nu-i adevărat.
Pot împrumuta barca nepotului meu. Locuiește pe insula Jeungdo.
Vreau să te ocupi tu de problemă.
Ți-am zis să te descurci cu banii pe care ți i-am dat.
Pot să fac ce vreau cu barca mea,
dar, ca să o împrumut pe a lui, tre' să-i bag ceva în buzunar.
- Cum adică? - Uite…
Nu costă mult. Doar 50.000 de woni, șefule.
Mama mă-sii!
SEDIUL CENTRAL AL HEUNGBAEK INC
Ce?
De ce sunteți atât de surprins?
Le punem pe cele veritabile în față. Celelalte vor fi falsuri.
Nu, doamnă Yang. Cine a mai pomenit falsuri într-un muzeu?
Fiți sincer. Cine credeți că-l va vizita?
Ați vizitat palatul Deoksugung? E plin de copii.
Și e cel mai mare din țară. Cine ar veni la al nostru?
Președintele a fost de acord să cumpere tot ce găsim.
Și dacă găsiți o mie de bucăți?
Trebuie să existe un buget pe care să-l respectați.
Nu o să le cumpărăm pe toate.
În fond, un muzeu nu poate avea doar ceramică din Sinan.
Ne trebuie exponate și din Goryeo, Joseon și tot așa.
Ca să nu mai spun că e ceramică chinezească.
De ce să expunem obiectele lor? Ar trebui să povestim istoria noastră.
Vizitatorii merită o educație bună.
Am discutat deja cu președintele. Nu-l mai deranjați.
Vă oferim cinci milioane pentru obiecte din perioade diferite.
Cinci milioane?
Priveliștea va fi incredibilă.
COMPLEXUL DE APARTAMENTE YEOUIDO
- Da, domnule. - Pe unde se intră în parcare?
Acel camion se îndreaptă în direcția parcării.
Verificați totul cu atenție înainte să turnați betonul.
Da, domnule.
- Bine. Întoarceți-vă la treabă. - O zi bună, domnule!
La revedere!
Domnule Song!
Da, domnule.
Credeam că soția mea v-a explicat totul.
Domnule, n-am înțeles nimic. Totul se duce de râpă.
V-ați răzgândit și operațiunea nu mai are noimă.
Cum adică?
Ați zis că veți cumpăra toate obiectele recuperate.
Sigur că da. Doar n-or fi foarte scumpe!
De fapt, sunt o comoară. Valorează destul de mult.
Până la urmă sunt doar niște vase vechi din ceramică.
Sunt din aur și nu știu eu?
Sunt mai valoroase decât aurul.
Uitați, bugetul e de cinci milioane.
Calculați câte-mi puteți vinde pentru suma asta.
Intenționez să umplu un etaj întreg cu ceramică, ați înțeles?
Ce s-a întâmplat?
Auzi, Seongcheol… Boșorogul de Cheon a stricat totul!
Deja am cheltuit o avere.
Groaznic!
Cum aș putea ieși din situația asta?
Cunoști politicieni, nu?
Peste doi ani au loc alegeri prezidențiale și parlamentare.
Mulți o să umble cu plicuri,
dar mai sunt și cei care nu acceptă bani.
Dar ceramică?
Cel care oferă face impresie bună, iar cel care primește nu se compromite.
E cadoul perfect.
Ce idee bună!
Nu uita că sunt oameni din familii de vază și au ochiul format.
Deci nu pot să le vând falsuri.
Exact.
Lor le vinzi ceramică veritabilă, iar președintelui Cheon îi dai falsurile.
Îți merge mintea, să știi.
Noroc!
CAFENEAUA „NOROC”
Doamna Jang a deschis cafeneaua fiindcă avea deja experiență în domeniu,
dar localnicii nu se pricep la cafea și vin doar străinii.
- Ce ai pățit la păr? - Ea m-a tuns.
Am încercat să fug la Seul și m-a tuns ca să mă țină aici.
Cum merge treaba?
Nu e nimic sigur.
Ceramica de pe fundul mării valorează mult, nu?
- Deocamdată nu știm. - Altfel n-ați mai fi venit.
Când te întorci?
Nu știu. În mai puțin de o lună.
Nu ne merge prea bine.
Să treci mai des pe aici și să-mi povestești despre Seul.
- Ca să mă tundă și pe mine? - Ce glumă bună!
Lasă vorba și spală vasele, leneșo!
Ați terminat?
- Mai vreți o ceașcă? - Nu, mulțumesc! E suficient.
- Cum e cafeaua din Busan? La fel de bună? - Acolo îți dau mai puțină.
Abia-ți umezești buzele.
A mai venit un grup din Busan.
- Din Busan? - Nu știu dacă e un grup întreg.
Profesorul Kim e renumit în branșă, așa că fiți prevăzători.
Cine știe când om da de el?
Voiam să vorbesc cu ea și i-am zis prea multe.
Hei!
Vino puțin.
Dacă vrei să pleci la Seul, ajută-mă.
Dar n-am bani.
Poftim! Ia-i.
Tipul din Busan a venit tot pentru ceramică?
Nu știu. Vine pe aici de ieri.
Fii cu ochii pe el și spune-mi ce pune la cale.
Și chiar o să mă iei cu tine la Seul?
Da, îți promit.
- Și ne atingem degetele mari. - Ce siropos ești!
- Așa se face la Seul? - Da.
Domnule Song, eu sunt. Am nevoie de bani pentru cheltuieli…
Gwanseok, avem o problemă. Totul se duce de râpă.
Președintele Cheon ne-a tăiat fondurile și e de neclintit.
Cred că e mâna nevestei lui. Chiar nu văd nicio soluție.
Nici aici nu-i mai bine. Au început să apară vânătorii de comori.
Dacă nu ne mișcăm rapid, o să pierdem totul.
Ce vrei să fac dacă nu mai sunt bani? Nu dispun de foarte mult capital.
Trebuie să-l facem pe Cheon să se răzgândească.
Sigur e mâna nevesti-sii?
Foarte sigur.
Mi-a zis direct că ne dau doar cinci milioane.
Ce? Nici nu acoperă cheltuielile.
Exact! Și Cheon îi mănâncă din palmă.
Va trebui s-o influențăm.
Știu. Trebuie să înțeleagă cât de valoroasă e ceramica.
Domnule Song…
- Poți pregăti un vas frumos de ceramică? - Cum adică?
Unde ai fost?
Am ieșit la aer. De ce?
- Unde sunt Jeonchul și Daesik? - Nu știu.
- Vreau să te duci la Seul la domnul Song. - De ce?
O să-ți dea un vas de ceramică. Du-l acasă la președintele Cheon.
- Și îl las acolo? - Du-i-l nevestei lui în persoană.
Convinge-o cum știi mai bine că e foarte valoros.
Cum adică?
Soția președintelui Cheon strică afacerea și el îi ține isonul.
Contăm pe tine.
Înțelegi ce zic, da?
Fă-o să se răzgândească cu orice preț.
Ai înțeles?
Pleci mâine la prima oră.
ARTĂ ORIENTALĂ
Din ce perioadă e?
Dinastia Yuan.
Unde a fost făcut?
În Mongquan?
Longquan și Jingdezhen. Bagă la cap!
Jingdezhen…
Așa.
Ce fel de ceramică se găsește acolo?
Celadon?
A, ba nu. Porțelan alb.
Mă scoți din sărite!
De ce să-i trimitem un cadou? Ce-i veni unchiului tău?
Mama mă-sii! Eu de unde să știu?
- Ia vino-ncoace! - Ce faceți?
- Stai locului. - Ce e?
Ce dotat ești!
Înțeleg.
Unchiul tău e un geniu.
Ai o barcă frumoasă. De ce n-o folosim?
Ca să nu ne prindă Paza de coastă.
E numai bună ca mărime. Ce putem face cu o barcă cu vâsle?
N-ai zis că e o operațiune secretă? O să ajungem toți la pârnaie.
Și crezi că o să ți-o împrumute?
- O să vorbesc cu el. Nu te băga. - Sper să te descurci.
La ce naibii ne trebuie altă barcă dacă asta e foarte bună?
Mai bine nu ne tutuiam.
JEUNGDO
Sigur nu face contact?
Ți-am zis că nu!
Nu e contactul, mama mă-sii de treabă!
Sangbok!
- Sangbok! - Unchiule, ce te aduce pe aici?
Am venit să te văd. S-a stricat motorul?
Mă scoate din sărite.
NOH SANGBOK
Credeam că o fi vreun șurub, dar e de la altceva.
S-a stricat de tot?
Pot să-l repar, dar o să fie greu. Dup-aia o să meargă ca înainte.
Da? Asta e bine.
Pot vorbi cu tine?
Vino-ncoace.
- Ce vrei? - E vorba de muncă.
Ai nevoie de barca mea și de motor?
Da. Te plătesc.
Deci vrei să ies la pescuit în mijlocul sezonului agricol.
- Ba nu, vezi-ți de agricultură. - Cum așa? Ai zis că vrei barca.
Da. Eu o să o conduc și tu-ți vezi de agricultură.
Ce? E barca mea. Eu o conduc.
N-ai auzit? N-am nevoie de tine.
Tata mi-a zis să nu-mi las nevasta și barca pe mâna oricui.
Prăpăditule… Eu nu-s oricine!
- Așa mă consideri? - În fine. Eu conduc barca.
- Tu-ți vezi de treaba ta. - Aia e treaba mea, n-auzi?
Atunci du-te și fă-ți de cap cu fetele prin baruri.
Ce, mă?
Mai zi o dată ce ai zis.
- Lasă-l. Ce vrei să-i faci? - Nu te băga. Mă descurc.
Nu face scandal! Dă-i 50.000 de woni și gata.
Să-i dau 50.000 de woni? Nu-i dau nimic prăpăditului…
În felul ăsta, totul se duce de râpă. Dă-i banii și gata.
Ia vino-ncoace!
Tot nu merge?
- Vino puțin! - Mama mă-sii!
Puteți veni puțin?
Ce vreți de la mine?
Ar trebui să ies la plimbare. N-avem niciun client.
Mersul o să-ți facă poftă de mâncare.
Simt nevoia să mă mișc puțin. Statul degeaba îmi dă arsuri la stomac.
Intrați!
Bun-venit!
Măi să fie! Parcă aș fi într-un templu. Ce-i liniștea asta?
De unde vă cunoașteți?
Facem afaceri împreună.
Ce afaceri faci tu?
Gata, poți pleca.
Seonja!
Fă-ne și nouă o cafea cum știi tu și îndulcește-o bine.
Voiam să zic două cafele, nu una.
Fată dragă!
Ia vino puțin!
Poftim?
Vino puțin!
Îți place sashimi? Vrei să-ți fac cinste cu o porție?
Fata asta nu mănâncă pește crud.
Atunci ce zici de cap de porc?
Nici din ăsta nu mănânci, nu?
Auzi, nu te băga.
- Ce ți-ar plăcea să mănânci? - Nu-mi place nimic.
- Zău? Dar ți-ar plăcea ceva de băut? - O căutați cu lumânarea!
Chiar nu vrei nimic?
Cafeaua noastră e cam slabă. Găsiți una mai bună peste drum.
Ce tot spui?
Stați. Numai puțin.
Am auzit că niște tipi din Seul sunt în oraș.
O MIE DE WONI
Hai să ne înțelegem bine, da?
- Ia te uită! A dat norocul peste mine. - Nu le lua pe amândouă!
Împărțiți banii!
Ce gâsculiță!
Să bem.
CHEON HWANGSIK
„Cheon Hwangsik”.
Cine e?
Am venit să-i aduc ceva doamnei.
- Așteptați o clipă! - Bine.
Dacă te întreabă ce e, spune-i că e ceva de valoare.
Dacă te întreabă de ce l-ai adus,
uită-te în ochii ei și spune-i că e un cadou numai pentru ea.
- Bună ziua! - Cine sunteți?
Domnul Song din Insa-dong m-a trimis cu un cadou pentru doamna.
- I-l duc eu. - Trebuie să i-l dau personal. E valoros.
- Doamnă Yang, cineva v-a adus ceva! - Ce anume?
Nu știu! Zice că e ceva de valoare!
- Din Insa-dong? - De la domnul Song.
- E din Insa-dong! - Lasă-l să intre!
Intrați!
Ce loc șmecher!
Doamnă Yang…
- Nu ne-am văzut de mult. - Așa e.
I-am dat 50.000 de woni doar ca să ne împrumute puțin barca.
Nu știi să te descurci, nu?
- V-ați întors. - După cât s-a lăudat…
- Unde e Heedong? - La Seul, cu treabă.
La Seul?
Auzi, cum e soția președintelui Cheon?
Cum adică?
Tot încearcă să scadă din preț.
Da?
Așa cum știi, lucrurile merg prost. Nu ne ajung banii pentru cheltuieli.
Trebuie să o convingem.
Ce-mi poți spune despre ea? Ce fel de persoană e?
Nu știu, dar nu va fi ușor dacă-i vorba de bani.
Doar banii o fac fericită.
Președintele s-a însurat cu ea fiindcă e cumpătată.
Deci îl are pe boșorog pe cap. Nu pot să-i trimit un tinerel.
Credeți că ar scăpa-o din ochi?
A pus pe cineva s-o urmărească peste tot.
- Ce te aduce aici? - Să vedeți…
M-a trimis domnul Song.
De ce?
Mi-a zis că e de valoare.
E un cadou.
Deja ați găsit un vas?
Nu.
Vă face cadou un obiect rar din ceramică.
- Cadou? - Da.
Are timp să-mi trimită cadouri?
- E autentic? - Da. E ceramică chinezească.
- Din dinastia Yuan, de la Mongquan. - Chiar așa?
Da. E de valoare.
Chiar e?
- Ți se pare scumpă vaza? - Ar arăta frumos cu niște flori.
Văd că vă plictisiți.
În loc să căutați ceramica, vă țineți de cadouri.
Spune-i domnului Song că-i mulțumesc. Văd că încearcă să mă citească.
Transmite-i că nu ignor cadourile opulente și o să-i trimit și eu ceva deosebit.
Ai înțeles?
Da.
Poți pleca.
De ce naibii a reacționat așa?
- Domnule! - Da.
V-a dat-o înapoi.
ASTĂZI, LA 17:00 BUTICUL „MARILYN”, JONGNO
Nu pot să cred că a mers…
Drept cine mă ia?
- Am întâlnire cu grupul de la CAR. - La ce oră?
La 17:00. Mă însoțește doamna din Gahoe-dong.
- Nu veni cu mine. - O să fiu aproape.
E prietena președintelui. Vrei s-o deranjezi?
Totuși…
O să-i spun președintelui că stricați totul mereu.
Nu înțelegeți când sunteți în plus.
BUTICUL „MARILYN”
Bună ziua!
Bună ziua! Mă întâlnesc cu cineva aici.
Mokpo?
- Da. - Pe aici, vă rog.
Acolo înăuntru.
Intră!
Tu ești cadoul, nu?
Da.
Hai să facem dragoste normal.
- Poftim? - De parcă aș fi iubita ta.
Ia-mă în brațe.
Nu vrei?
Nu e asta…
E puțin cam…
Vrei să vorbim întâi?
Dar oare avem ce vorbi?
Mereu sunteți așa?
Dacă voiați să ne vedem, nu trebuia să spargeți vaza.
Soțul meu va crede că-l pedepseam pe dl Song.
Tu ai scăpat.
Ai văzut câți erau de față.
Ia-mă în brațe.
Ajunge.
Dați-mi voie.
Stați… Ce e asta?
Unchiul tău te-a trimis?
E un bărbat neobișnuit.
Cu ce se ocupa înainte?
Cu una-alta.
Ceva de băut?
Ce tare e!
E primul tău whisky?
Da…
O să oprim barca în zona asta,
dar curenții sunt foarte puternici, nu știu dacă e o idee bună.
Barca noastră e mică. Valurile o să ne lovească din plin.
Hai să mergem la Jeungdo întâi și să așteptăm momentul potrivit.
Seokbae, poți să te scufunzi singur?
Ce? Ți-am zis eu că o să mă scufund?
Ai venit. Nu înțeleg de ce comentezi.
Am venit fiindcă ai făcut scandal ieri.
Polițiștii sunt deja pe urmele mele. Am destule pe cap.
- Ți-am zis că te plătesc. Nu e moca. - Despre ce sumă vorbim?
- Cine are grijă de băiat dacă mă închid? - Hai, gata. Uitați cum facem.
Implicăm tot mai multă lume, dar fondurile sunt limitate.
O să împărțim profitul în mod egal. Căpitane Hwang, înțelegerea cade.
Dacă găsim ceva, ne îmbogățim toți. Dacă pierdem, pierdem toți. Ce ziceți?
Mie-mi convine. Nu-mi plăcea să fiu angajatul tău.
- Și mie-mi convine. - O să-l întreb pe domnul Song întâi.
Mă ocup eu de partea ta. Și tu?
Mama ei de treabă!
În apă n-o să puteți vedea nimic,
așa că va trebui să vă târâți picioarele.
Uite-așa. Târâți picioarele.
Și când auziți „cling-cling”,
pipăiți cu atenție ca să vă dați seama dacă e ceramică sau o monedă.
Sunt și monede acolo?
Le-au folosit ca balast pe corabie.
Te-ai descurca singur?
O să-mi ia mult timp.
Curenții sunt puternici. Se pot face scufundări câteva zile pe an.
Și câte poți recupera deodată?
Am doar două mâini, deci două deodată.
După câteva scufundări, te omoară spatele.
- Apa e foarte grea. - Așa n-o să recuperăm o mie de bucăți.
În cazul ăsta…
Seokbae, dacă ai lua un năvod cu tine și noi l-am ridica în barcă?
O să se ciocnească între ele și o să se spargă.
- Sunt fragile după atâta stat sub apă. - Are dreptate.
O să avem grijă.
Timpul se scurge. Trebuie să scoatem multe de fiecare dată.
Să angajăm mai mulți scafandri?
Știi cât ne-ar costa?
Primul vas de ceramică a fost găsit prins într-un năvod. O să fie bine.
Dar nu știm locul exact. Cum o să o recuperăm?
Eu și Seokbae o să căutăm în zonă până când găsim ceva.
Te scufunzi cu mine? Nu e ca și când am ieși la înot.
Mi-am petrecut toată viața pe mare.
Poți să mori, să ți se spargă timpanele de la presiune.
Am zis că mă scufund și eu. Mă scufund cu tine, ce mama mă-sii!
Nu mai comenta!
Ce te-a apucat?
Ce…
Taci din gură și amintește-ți locul!
Căpitane Hwang…
- Ce naibii… - Ce arțăgos e!
De ce s-a supărat? Chiar îmi făceam griji pentru el.
- E bine, doamnă? - Da. Dă-i înainte.
Aici? Bine.
- Ați mâncat, copii? - Stai liniștită.
- Luați-vă ceva de mâncare. - Mamă, ce faci?
- Haide, ia-i. - Doamnă, avem bani de mâncare.
Ăla nu e Taesan?
Ba da.
- Am plecat. Ai grijă de tine, da? - Bine.
- La revedere, doamnă! - Mergeți sănătoși.
- Să mâncați bine! - Da, doamnă.
- Unde vă duceți? - La muncă.
Voi, la muncă?
Tu ne-ai dat laoparte, dar tre' să ne câștigăm pâinea cumva.
Ne-ai dezamăgit, să știi.
Credeam că ne iei și pe noi cu tine, dar ne-ai lăsat baltă.
Mai terminați cu tâmpeniile!
- Vi se pare că o duc bine? - Hopa… Ce s-a întâmplat?
Ce ai pățit? Ți-au dat țeapă ăia?
Nici vorbă.
- Totul merge aiurea. - Ei, na!
Văd că ești cam abătut. În cazul ăsta…
sper să te îmbogățești.
Mai vorbim!
Dă-mi o țigară.
Baftă!
- La revedere, doamnă! - Pa!
Ai naibii! Au plecat în timp ce vorbeam. Ce nesimțiți!
- Bună ziua, doamnă! - Bună ziua!
- Cât vă țineți respirația sub apă? - Vreți să vă țineți respirația sub apă?
O să muriți în timp ce vă ridicați de la fund.
Îmi țin respirația multă vreme.
Ați muri dacă ar fi așa. Nu cred că ați ajunge pe fundul apei.
Și cu un tub de oxigen?
- Cât de adânc vă scufundați? - Vreo 20 de metri.
Da? Atunci o să muriți cu un tub de 20 de kilograme în spate.
Nu e pentru toată lumea. Credeți că e ușor fiindcă noi putem?
- Mai vorbim! - Bine.
Mi-a părut bine!
Și mie.
- Jin, ajută-l cu o ținută nouă. - Sigur.
- Nu e nevoie. - Ba da. Pentru vaza spartă.
- Găsește-i ceva frumos. - Sigur.
Vrei să te angajezi undeva? Pot să-ți găsesc de lucru la companie.
- Nu e nevoie. - Mai gândește-te. Ți-ar prinde bine.
Doamnă Yang, până la urmă cum rămâne cu ceramica?
O să văd ce pot face.
- Am plecat. - Pa, Jungsook!
ÎNCHISOAREA MOKPO
Ai un vizitator, 3842.
- Ce? - Ai un vizitator. Hai mai repede!
Nici să mă cac nu pot! Cine e?
Măiculiță!
E o adevărată capodoperă.
Unul dintre clienții mei e yakuza.
I-am vândut ceramică de calitate și mi-a dăruit sabia.
Săbiile japoneze sunt cu totul altceva.
Mamă, ce ascuțită e!
Ușurel cu ea.
Domnule, această sabie e din perioada Edo.
Valorează peste un milion de woni.
Zău? O căruță de bani!
Domnule!
Bokgeun, nu ne-am văzut de mult.
- Beolgu, ce cauți aici? - Ce crezi?
Credeam că îți merge rău,
dar te-ai umflat ca un pește.
Îți priește viața la pârnaie.
Îți arde de panaramă, golanule.
Du-te și adu-i hainele.
Poftim?
Îl eliberez temporar în condiții speciale.
Domnule… eliberare în condiții speciale?
Ce nu-ți convine, incompetentule? Cuvântul meu e lege, ai înțeles?
Bine.
Să trăiți!
Ce tâmpit!
- Vă deranjează dacă fumez? - Deloc.
O să fiu eliberat?
Da. Domnul a venit după tine.
- Vă ajung două săptămâni? - E mai mult decât suficient.
Poți îngrășa un slăbănog în timpul ăsta.
Vezi să te întorci la timp!
Dacă întârzii chiar și o secundă, te dau în urmărire.
Ce mama dracului se întâmplă?
N-am cerut să fiu eliberat.
E dat dracului. Aveți grijă cu el.
Îți recomand să mă tratezi ca pe șeful tău.
Zău?
De ce?
Chiar nu-ți dai seama ce fel de om sunt?
Bine…
Dacă te atingi de mine chiar și cu gulerul cămășii,
o să-ți crăp capul.
- Ai înțeles? - Da, domnule.
MAGAZIN PESCĂRESC
Ce mama dracului?
Nenorocitul!
Cum a ieșit din închisoare?
Mai vorbim!
Daesik!
- Bună ziua, domnule! - Ce s-a întâmplat?
Ce făceai cu ei?
- Mă duceam la hotel și am dat de ei. - Cum a ieșit Bokgeun din închisoare?
- Cine? - Ce faceți aici?
L-am văzut pe Bokgeun.
Cum a fost eliberat?
Probabil datorită profesorului Kim. Băieții tăi erau cu el.
Golanii vor să ne fure comoara!
- Ce gunoaie! - Stai puțin.
Trebuie să găsim primii locul. Haideți!
- Bine. - Mergem chiar acum?
Atunci să ne grăbim.
Dacă îl dărâmi, ieși cu mine, da?
S-o crezi tu!
Te-ai întors!
- Arăți bine ca de obicei. - Salut! M-am întors de la Seul.
Ești foarte ocupat, nu? Azi vii, mâine pleci.
- Da. Unde e proprietara? - De ce? Ar trebui să mă cauți pe mine.
- Îți plac femeile mai în vârstă? - Cum adică?
Hei!
Am treabă cu tine.
- Ce treabă? - Te invit la masă.
- Ce? De ce? - Am zis că-ți fac cinste cu sashimi.
- Te-ai răzgândit? - Chiar te ții de cuvânt.
- Și cu mine cum rămâne? - Ai grijă de cafenea.
Ce? Nu poți pleca așa! Și cafeneaua?
Nu cred că doamna Jang vine astăzi.
Dacă vine, zi-i că mi-e rău și sunt la doctor.
- Dacă te prinde, o să ai probleme. - Nu plec departe. Mă întorc repede.
Haide!
- Seonja! - Rămâi aici!
De când sunt împreună?
Uite-l că vine.
De ce m-ați chemat pe nepusă masă?
Hai să găsim locul.
- Seokbae, poți să te orientezi? - V-am zis că nu!
Încearcă! Nu mai zice că nu poți.
Chiar nu pot. Ce vreți să vă mai zic?
- Fir-ar al naibii! - Avem concurență. Tre' să fim primii.
Dar o să se întunece curând.
- Măcar ați adus o lanternă? - Am adus-o eu.
- Haideți! - La treabă!
- A cui barcă e asta? - A lui Sangbok.
Ce-i drăcia asta? Nu cred că ne ține pe toți.
- De ce nu mi-ați zis dinainte? - Nu vă legănați!
Ușurel!
Nu suntem prea departe?
E destul de departe. Ne-a luat cam două ore din Mokpo.
O să înnoptăm pe insula Jeungdo.
- Seokbae! - Ce-i?
Ai o baracă, nu?
- Ce treabă ai cu baraca mea? - Lasă-ne s-o folosim.
Nu poți face doar cum vrei tu, măgarule.
Nu fi așa scorțos, frate! Doar nu-i făcută din aur!
Asta e direcția bună?
Tot înainte!
Parcă am văzut Dodeokdo.
Uită-te cu atenție!
Glumești? E prea întuneric. Nu văd nimic!
Ce puternici sunt curenții!
Aveți grijă să nu cădeți.
Ce se vede?
Parcă ar fi o barcă.
O fi poliția?
În niciun caz. Ce să caute polițiștii cu o bărcuță?
- Ridică lanterna! - Bine.
Hei, cine-i acolo?
M-ați speriat.
Ne-am strâns ca la pasi?
PASI: PIAȚĂ DE PEȘTE
Ia uite cine-i aici!
Toți golanii s-au strâns laolaltă.
Cine naibii sunteți?
Profesore Kim?
Subtitrarea: Giana Stănculescu