DETTA HAR HÄNT
Fan, mamma!
Jag kan varken stoppa dig eller vara delaktig.
Någon här är inte helt ärlig.
Var befann du dig den 13 november?
Ut nu. Jag vill inte ha sånt i vår organisation.
-Vincent Ramiot? -Ja.
Jag vill organisera en konsert. Den 27 mars?
Är det sant att du har träffat Iggy Pop?
SERIEN ÄR FIKTION - INSPIRERAD AV VERKLIGA HÄNDELSER
ALLA PERSONLIGA OMSTÄNDIGHETER ÄR FIKTIVA
LONDON 1999
Ursäkta mig!
-Flytta er! -Se upp, subba!
Hej, Tommy!
Ursäkta mig!
Flytta på dig! Jävla arsel!
John! Kom hit!
-Vad fan är det här för ett skitgig? -Vad är problemet?
Vet du vad? Mitt band går inte upp på scenen!
Det skiter väl jag i.
-Jag sa att jag skiter i vilket. -Ge hit mina pengar!
Vive la France!
-Det är snart er tur. -Fy fan, det är inte sant.
Vad?
Vad är det där för min, Vincent? Kom igen! Tequilashots laget runt!
Hör du inte det där?
Chris, det är kaos där ute.
Ja, det är det, men ni kommer att vara grymma!
-Vet du vad vi spelar för musik? -Ja, självklart.
Vill ni ha snuttefilt och en kopp te?
Ska jag stoppa om er?
Det här är vad rock handlar om, okej?
Upp på scenen, kör tre låtar och sen drar vi.
De väntar på er!
Vi är inte i London för att sitta och runka!
Kom igen. Ut med dig, Chris.
-Vad är det? -Ut, sa jag.
-Lägg av, Vincent? -Var är våra pengar?
Dem du fick till plattan.
-Vi ska spela in plattan. -Var är stålarna?
John skulle ha 3 000 för att låta er spela.
-På allvar? -Ja.
Man måste börja nånstans.
Med att låta honom råna fransmännen?
Jag försökte få tillbaka pengarna, men killen är en skithög.
Jag är så jävla trött på dig.
Du suger från början!
Var är skivbolaget du snackade om, och lägenheten?
Vi har inga konserter, sover i bilen och blir skinnade. Allt är bara skit!
-Skivbolaget var i publiken. -Sluta ljuga för oss.
Ge bara hit pengarna.
Förlåt, men jag har inga.
-Jag bjuder på en öl, så snackar vi. -Stick.
Ut med dig, för helvete!
Fattar du? Försvinn!
Ut ur bilen, Chris. Det är över.
-Kör! -Fan också!
Gör inte så här!
Ni får tillbaka pengarna!
Förlåt mig, killar!
Vincent! Vincent!
Titta på mig! Vincent!
-Undan! -Vincent!
Vänta!
Lämna mig inte här! Lämna mig inte, Vincent!
Här är en superannons för ett samboende.
Var?
-I 11:e, Goncourt. -Vilken snobb du är.
Madame Snobb, om jag får be.
Killen verkar riktigt schysst.
Vad pluggar du nu?
Digitala rättigheter.
Första natten utan mardrömmar.
Och du, sov du gott?
Jag skriver att jag är intresserad.
Jag vaknade och tänkte på dig. Den stora dagen är snart!
Så där ja.
Är du redo för konserten?
-Är allt bra? -Visst.
Sluta. Jag försöker låta bli att tänka på det.
Förresten, ska vi träffa de andra där för fotona till Paris Match?
Ja, klockan elva.
Jag är rädd för att fucka upp.
Du har en fantastisk röst.
Du är en riktig drottning.
Du måste upp på den där scenen!
Det är kanske helt galet, men jag hoppas kunna komma dit.
Trots att jag vet att det blir omskakande.
Ursäkta mig.
-Madame Dubourdieu? -Ja. Léon Baquet?
Jag har väntat på er. Följ med här.
Vi har grävt i madame Blandins förflutna.
Med tanke på tidigare straff ska vi kolla om hon begärt ersättning.
Vad menar ni? Är hon i belastningsregistret?
Hon har blivit dömd för bedrägeri och identitetsstöld.
Och om hon har ansökt, kallar ni henne då?
Med bevis kan vi begära att hon anhålls.
Hittills har jag inget.
-Har ni pratat med någon? -Ja, polisen.
Prata inte med någon annan för tillfället.
Ursäkta? Fattar ni vad ni ber mig om?
Ledsen, jag har en förhandling. Fick jag ert nummer?
-Ja. -Då hör jag av mig.
-När då? -Vi ska jobba så fort som möjligt.
Ha en fin dag.
-Så här? -Ja, hitåt.
Det är inte för evigt.
Vi finns här en tid, kanske tills rättegången börjar.
Men att vara en överlevare-
-eller, som i mitt fall, nära vän till ett offer-
-det förändrar hela ens liv.
Men det är inte ett livsprojekt. Det är min tanke.
Men jag måste faktiskt insistera på en sak.
Jag vill att ni skriver så lite som möjligt om mig.
Jag ska vara försiktig. Kan ni berätta om lokalen?
Det är en slående plats.
Med alla brev och teckningar.
Vi är här sen två månader tillbaka. Invigningen var en fin tillställning.
Léon kan berätta mer än jag om det.
Det är en plats där vi kan lyssna till överlevare, och det är fint.
-Hej. -Benjamin?
-Léon, ordförande. -Trevligt att träffas.
En liten fråga om bilderna...
-Kan vi ta dem bara med oss? -Hur menar ni?
Chris som blir intervjuad arbetar här, men är inte ett offer.
Ja, men vi vill verkligen skildra kollektivets styrka.
Att ha en sammansatt grupp gör bilden vackrare.
Hej, Léon!
-Ursäkta om jag stör. Allt bra? -Ja.
-Vill du fortfarande luncha ihop? -Visst.
Myriam har gått med på att spela tillsammans med Lulu.
-Det är ju toppen. -Ja, helt fantastiskt.
-Hur lyckades du med det? -Jag har mina små trick.
Vi är redo för bilderna om alla kan komma hit.
-Fabien, Bilal, kom hit. -Ställ upp er. Det blir perfekt.
-Allt bra, Léon? -Ja.
Ni kan sätta er på en stol, eller på ett av borden.
Jättefint. Perfekt.
Men... Ursäkta mig, men kanske...
Ledsen, Fabien, men Léon kanske borde vara i mitten.
-Ja, Léon, sätt dig där. -Jag förstår.
Jättebra. Är alla redo?
Försök att slappna av.
Ner med axlarna lite. Precis så.
Det var bättre.
Vi ser nog lite dystra ut ändå.
Nu visar vi lite "Stand for Paris"-anda.
Lite närmare med mer känsla.
Perfekt. Toppen.
Ett, två, tre, omelett!
Jag vill bara fixa en bra konsert och de vill nog samma sak.
Så ser jag det. Är allt bra?
Hur gör du för att aldrig ge upp?
Jag älskar er alla.
Jag älskar er mycket.
Vi gör något fint.
Ja.
Kolla där.
Alltid på topp, mr Winner.
Kom nu.
-Hej. -Kan jag ringa tillbaka?
Tack. Hej då.
Det är dålig tajming.
Bara en kopp kaffe?
Om jag inte har ringt er så ville jag inte heller bjuda på kaffe.
Det går jättesnabbt.
Min farfar var infödd soldat under kriget.
Han upplevde fruktansvärda saker, sen återtog han livet-
-och pratade inte med någon om det.
Det var en helt annan epok.
För att kunna leva måste man kunna glömma.
Hur klarar du nätterna?
Hemsöker det inte dig?
Jag sover mindre. Jag har vant mig.
Så Nicolas hade rätt.
Ja, det hade han.
Ingen självömkan.
Det kanske låter dumt, men jag tror att det funkar.
Dra ett streck över allt.
Vi försöker inte övertala dig till något.
Vi bjuder in dig på en konsert. Vi bestämmer inte hur du ska leva.
I morgon kommer min morbror från Montélimar.
Jaha, oj. Det borde du ha sagt direkt.
Morbror från Montélimar... Grymt!
Han är trevlig.
Så i morgon blir det hemmakväll med morbror.
Nedräkningen mot festligheterna börjar nu.
Jaha.
Jag förstår.
Tack ska ni ha. Ja, vi hörs snart.
Tack.
-Har ni hört att Bono retweetade oss? -Lägg av!
-Du ljuger. -Jag lovar.
Det måste vara fejk. Det är ditt ex Bruno, inte Bono.
-Gillade och retweetade. -Bono!
-Emilie sa ja. -Vad?
-Hon kommer. -Toppen.
Chris fixade det, inte jag.
-Kan vi pratas vid två minuter? -Ja.
Sätt dig.
Är det nåt fel?
Jo, det jag ska berätta är väldigt chockerande.
Jag har haft svårt att smälta det.
Jag har pratat med biträdande åklagaren.
I december lämnade Chris anmälan som ett offer från Bataclan.
Hon ska få en stor summa.
Sa hon att hon var på Bataclan?
Det är inte första gången. Hon har blivit dömd för bedrägeri.
Vi har blivit lurade från första början.
Och Vincent?
Vet han om det?
Lagen bryr sig bara om förskingring av statsmedel.
De struntar i om Chris har ljugit.
Men inget tyder på att Vincent var delaktig?
Pratar du mycket med Vincent?
Ganska, ja.
Har du aldrig fått känslan av att nåt inte stämde?
Killen som du pratar med på Facebook vet jag inte vem det är.
Men han som vi såg på akuten heter Philippe Douvier.
Ledsen, Myriam, men jag vet inte hur hon har gjort.
Eller hur jag kunde missa det.
Och jag kan inte förstå varför.
Du är den enda jag har berättat det för.
Åklagaren vill att vi låtsas som om inget har hänt.
Hon kommer att bli anhållen och dömd.
Men polisen behöver tid för sin utredning.
Myriam.
Du får verkligen inte säga något.
SKAKAD AV VÅGORNA MEN SJUNKER ALDRIG
Ursäkta, får jag låna tidningen lite snabbt? Tack.
OFFER FRÅN DEN 13 NOVEMBER
TICKANDE BOMBER
Tack.
MUSIKENS HUS
-Hej, Héloïse. -Hur är det, Vincent?
Bra.
-Får jag be om en tjänst? -Visst.
Kan du bli vän med någon på Facebook åt mig?
Jag vill bara kolla upp en grej, inget...
-Ska jag söka, eller? -Ja - Christelle Blandin.
Ni får nog bra platser om ni är där före klockan åtta.
Har ni redan hotell och allt?
Toppen!
Om ni behöver något mer finns jag här.
Bra. Ja, vi ses i morgon.
Ciao, Jorge. Ciao. Ciao.
-Hittar du det? -Ja.
Vad letar du efter?
Inget speciellt, bara en gammal vän som...
...som jag blev ovän med.
Vincent, min bäste vän, min bror, i koma sen i går.
En musiker med hjärta av guld. #bataclan#nov13
Jonathan lider av sjukdomen sen han var sju år. En applåd för honom.
ÖVERVINN MYTOMANIN
Tack!
Det är modigt av dig att prata om det.
-Vill du försöka sluta ljuga? -Ja.
Det är sant.
-Kan du inte stå emot lögnerna? -Ja, så är det nog.
-Kan du inte låta bli? -Ibland inser jag det, men efteråt...
-Glömmer du? -Ja.
Varför ljuger du och hittar på saker?
Vet inte.
Du har fått diagnosen mytoman, Jonathan.
Vet du vad det är?
Någon som ljuger hela tiden och tror på sina lögner.
Ja, som tror på lögnerna, och inte kan sluta.
Ja, precis.
Är det svårt för dig att inse när du ljuger?
Ibland ljuger jag så mycket att jag blir förvirrad.
Kan ni i morgon?
Vad är skillnaden mellan en lögnare och en mytoman?
En lögnare och en mytoman?
En lögnare ljuger avsiktligt, inte en mytoman, trots att folk tror det.
Vad händer om du säger till dig själv att du inte ska ljuga-
-men sen ljuger du ändå?
Hej!
-Läget? -Bra.
-Jobbar du? -Jag kollar dumma klipp.
Har du sett?
Jag satte upp dem överallt på universitet.
Det kommer att bli fantastiskt.
Är du hungrig? Jag har till två.
Nej, tack. Jag är inte hungrig.
Är det säkert att allt är bra?
Jag vet inte, det är bara...
Jag har fullt med prov, och konserten...
Det ordnar sig. Vänta bara.
Du är en riktig drottning, så duktig.
Ledsen, men jag måste fråga en tredje gång om allt är bra.
Dagen före konserten! Mitt hjärta dunkar så hårt!
Jag kommer för att se dig spela!
Fan också!
Gör det dig nåt om jag går och lägger mig? Jag är helt slut.
Chris?
Ja?
Förlåt, men jag är inte ärlig mot dig.
Det är bara för mycket för mig.
Du...här.
Jag behöver vara ensam.
-Självklart. -Förlåt.
Det är jag som ber om ursäkt.
Förlåt mig. Jag...
Jag borde ha fattat det.
Jag lovar att flytta ut i morgon.
-Du är väl inte arg? -Nej, men snälla! Självklart inte.
Hur skulle jag kunna vara arg på dig?
Vi ses i kväll Vincent...
Menar du allvar? Vad är det?
Tack, Rose.
Kan inte Martin?
-Ja. -Vi har ett problem.
Jag ringer upp er om tio minuter.
Fouads skåpbil startar inte.
-För helvete. -Ska jag ringa en taxi?
Nej, inte med all utrustning. Vi måste hyra en skåpbil.
Han är i Massy. Han hinner aldrig hit.
Jodå, han är i andra gruppen.
Slappna av, Chris. Det är lugnt.
Du har rätt. Allt är lugnt.
Det här är Julien som ska hjälpa Magalie i dag.
Hej, Magalie. Ni ska få träffa gänget.
Mina vänner, jag vill presentera Magalie och Julien.
De är här för att... Berätta du.
-Hej på er! -Hej!
Vissa av er känner mig.
För er andra: jag är psykolog på Bichatsjukhuset.
Julien från Avicennesjukhuset och jag är där hela kvällen.
Även om vi hoppas att ingen behöver oss.
Vi har besökt salen och tyckte att bästa stället för oss-
-är vid sidan om baren.
Tänka sig!
Tack, Magalie och Julien.
Det är fantastiskt att ni kommer, och dessutom som volontärer.
Jag tar tillfället i akt för att berätta några saker.
Som ni vet försöker vi tacka så många som möjligt på sociala medier-
-men det är alltid bättre att göra det direkt.
Låt mig börja med Didier.
Jag ringde honom akut och han tog sig tid.
Han filmar åt tv-kanalen Arte.
Dessutom filmar han hela konserten åt alla våra medlemmar. Tack!
Sen vill jag tacka Juliette, Bilal-
-Lotfi och Fabien som tillhör grundarna.
De ska ta emot publiken.
Lystring!
Tack också till borgmästaren och till polisen.
Självklart.
Vi har biträdande polisprefekt här.
Han har hjälpt oss mycket. Tack.
Ja, tack! Han har organiserat en vaktstyrka-
-med uniformerade poliser och civilpoliser lite varstans.
Vi har även en antiterrorenhet som är utplacerad längs kanalen.
Posterade antiterroragenter, kan ni tänka er!
Inga falska toner. De har bra öron.
Förlåt. Jag ska sluta.
Jag har bara en sak att säga.
Något jag inte ofta sagt här i livet: "Tack gode gud för polisen!"
Det där kändes konstigt. Jag upprepar, nog för sista gången.
Nej, förlåt. Jag ska sluta, men tack, tack, tack.
-Är skåpbilen fixad? -Jadå.
Så funkar det inte.
-Ursäkta. Vet du var Didier är? -Där borta, tror jag.
Tack.
-Didier. -Ja?
Kan du visa vad du filmade?
-Du vet, när jag tackade alla. -Vänta lite.
Här har vi det.
-Är det problem? -Nejdå.
Tack så mycket.
Ni kan börja. Ja.
Ja.
Precis. Bra.
-Är det Chris? Stack hon? -Jag tror det.
Vart tog hon vägen?
-Hej, Myriam. Allt bra? -Ja.
-Letar du efter någon? -Ja. Chris.
Hon kommer nog strax.
-Är du nervös? -Oroa dig inte.
-Det blir häftigt. -Ja, grymt.
-Nej, tyvärr. Det är slutsålt. -Får jag prata med Léon?
Jag har inte hans nummer.
-Ska vi gå in? -Rök du upp ciggen.
-Säger ni till när det är dags? -Visst.
Säg att Vincent Ramiot är utanför.
Jag behöver inte gå in, bara prata med dem.
-Letar ni efter Léon? -Ja.
Jag tar hand om det här. - Följ med mig.
Han är där borta.
Vad vill ni prata med honom om?
Det är känsligt och har att göra med en artikel i Paris Match.
Var inte du på bilden?
Letar du inte efter Chris?
Hon gick upp i rök när hon fattade att hon var avslöjad.
Hon stack.
Myriam?
Ursäkta, men vi går in. Ses där.
Léon är han där, med polisen.
Tack.
Hej.
-Charles de Gaulle-flygplatsen. -Visst, hoppa in.
Han sa att han skulle bli sen.
Jag förstår.
Léon!
Léon! Har du hört av Chris? Alla undrar var hon är.
-Har du ringt henne? -Hela tiden.
-Ska vi vänta? Hon missar början. -Vi kan inte vänta längre.
Ta över för mig.
Är ni redo. Vi måste sätta igång.
Vi är redo, men jag är inte säker på Myriam.
Ursäkta.
Hur är det? Vill du snacka där ute?
Jag har berättat vad som hänt.
Förlåt, men jag fick inte berätta.
Tänk inte på det nu.
Tänk på konserten.
Låt polisen göra sitt jobb. De letar hos hennes mamma.
-Har de gått in och sökt? -Jag vet inte mer än så.
Det är dags att gå upp på scenen.
Ja.
-Hur gör vi, Myriam? -Vincent...
Om två minuter kör vi igång.
Hallå, Vincent?
Det är Myriam.
Vincent är här med mig.
Léon, The Lulu och allihop. Vad sysslar du med?
Jag kommer inte.
Polisen letar efter dig. Det är över.
Men jag behöver dig här.
Jag klarar det inte, Chris.
Chris...
Hon kommer.
Ni ska se.
Vad fan sysslar Chris med?
Jag ser inte henne.
Hon svarar inte på sms.
-Kan du ta en bild på mig? -Ja.
-Vad gör du? -Ta bara bilden.
-Är allt bra? -Jadå.
Säkert?
Vi väntar på dig. De börjar!
Myriam?
Här.
Vi börjar utan dig.
Ta den tid du behöver. Vi väntar.
Hej!
Vi är så glada att vara här med er i kväll-
-och rörda att se så många här.
Ett enormt tack till Stand for Paris som har organiserat allt.
Bravo!
-Monsieur... -Ja?
Kan ni stanna?
Hej, Chris. De har börjat.
Öppna! Öppna dörren!
-Har ni biljett? -Jag är organisatör.
Jag har organiserat konserten.
-Släpp in mig. -Du kommer inte in.
Bara en låt.
-Här! -Vänta lite, Léon!
Sluta! Jag struntar i vilket. Det är över.
-Ta henne härifrån. -Kom med här.
-Bara en låt! -Kom nu.
Nej, snälla!
Snälla ni!
-Låt mig bara höra en låt. -Det är över.
Snälla ni! Det är bara en låt!
Vad gör det? Jag följer med sen! Jag har fattat!
TVÅ ÅR SENARE
SÖDRA PARIS KRIMINALVÅRDSANSTALT
Hej då.
Text: Gustaf Lundskog Iyuno