Din episoadele anterioare:
La naiba, mamă !
Nu te pot obliga să te opreşti, dar nici n-am să-ţi fiu complice.
Se pare că un membru al asociaţiei nu e pe deplin cinstit.
Unde ai fost în seara de 13 noiembrie ?
Ieşi ! Nu mai vreau să văd asta în asociaţia noastră.
- Vincent Ramiot ? - Da.
Aş vrea să organizez un concert, pe 27 martie.
E adevărat că l-ai cunoscut pe Iggy Pop ?
Deşi inspirată din evenimente reale,
această miniserie este o operă originală de ficţiune.
Toate circumstanţele personale sunt pur fictive.
LONDRA 1999
Scuze !
- Dă-te la o parte ! - Uită-te pe unde mergi, căţea !
Tommy !
Pardon !
Tom !
Ce naiba ? Spectacolul ăsta e un rahat !
Care-i problema ?
Ştii ce ? Nu-mi pun oamenii pe scena aia !
Nu-mi pasă !
- Tom ! - Am zis că nu-mi pasă !
Îmi vreau banii înapoi !
Trăiască Franţa !
Băieţi, e aproape rândul vostru.
Incredibil...
Ce este ?
De ce faci faţa asta lungă, Vincent ? Vino !
Shot-uri cu tequila pentru toată lumea !
N-auzi nimic ? Nu vezi nimic ?
Chris... e nebunie acolo.
Da, e nebunie.
E nebunie, dar voi o să faceţi senzaţie.
- Tu ştii ce fel de muzică facem ? - Desigur !
Ce-ai vrea ? O buiotă ? Un ceai de muşeţel ?
Să vă şi învelesc ?
Asta e "viaţa rock". Bine ?
Vă duceţi pe scenă, cântaţi trei piese şi ne-am cărat !
Ce e ? Publicul vă aşteaptă.
N-am venit la Londra ca să frecăm menta !
Chris, dă-te jos.
Ce este ?
Am zis să te dai jos.
- Ce-i asta, Vincent ? - Unde sunt banii noştri ?
Numerarul pe care ţi l-am dat pentru album ?
O să scoatem albumul !
Unde sunt banii ?
John mi-a cerut trei mii ca să vă lase să cântaţi.
- Vorbeşti serios ? - Da !
Trebuie să începeţi de undeva !
- Toţi fac asta aici. - Ce fac ?
Îi jupoaie pe francezi ? Toţi fac asta ?
Jur că am încercat să recuperez banii.
Dar tipul e un gunoi.
M-am săturat de tine !
A fost un rahat de la început ! Trebuia să cântăm.
Să avem o casă de discuri interesată de noi şi să avem cazare.
Dar noi nu cântăm, dormim în maşină
şi suntem jumuliţi de bani ! E un rahat !
Cei de la casa de discuri erau în sală.
Nu ne mai lua drept proşti.
Dă-ne banii înapoi. E tot ce-ţi cerem.
Îmi pare rău, dar nu-i am.
Pot să vă ofer o bere.
- În felul ăsta, putem vorbi... - Cară-te.
Cară-te dracului !
Ai înţeles ? Dispari în clipa asta !
Chris, dă-te jos. S-a terminat.
Dă-i drumul !
La naiba !
Nu se poate aşa ceva !
O să vă dau banii înapoi !
Îmi pare rău, băieţi !
Vincent !
Uită-te la mine !
Dispari !
Nu mă lăsaţi aici !
O PRIETENĂ DEVOTATĂ Episodul 4
Am găsit un anunţ grozav pentru un coleg de apartament.
În ce arondisment ?
11. La Goncourt.
Te faci burgheză !
Doamna Burgheză, te rog.
Tipul arată super.
- La ce curs te duci ? - Drept digital.
"Prima noapte fără coşmaruri..."
"Tu ai dormit bine ?"
O să-mi trimit cererea.
"M-am trezit cu gândul la tine. În curând e ziua cea mare !"
"Eşti gata pentru concert ?"
- E totul bine ? - Da.
"Încetează ! Încerc să nu mă gândesc la asta !"
Apropo, ne întâlnim cu toţii
la sediu, pentru poza pentru "Paris Match" ?
Da, la ora 11.
"Mă tem să nu stric totul."
"Ai o voce minunată."
"Eşti o regină."
"Trebuie să urci pe scenă !"
"Am speranţa un pic nebună că o să pot veni,"
"chiar dacă ştiu că asta o să mă tulbure..."
Scuzaţi-mă.
- Sunteţi doamna Dubourdieu ? - Da. Sunteţi Léon Baquet ?
- Da. - Vă aşteptam. Urmaţi-mă.
Am cercetat puţin trecutul doamnei Blandin.
Date fiind antecedentele ei penale, verificăm dacă e pe lista victimelor.
Nu înţeleg. Are antecedente penale ?
A fost condamnată de mai multe ori. Escrocherie, furt de identitate...
Dacă e pe această listă,
ce faceţi, o chemaţi aici ?
Dacă avem dovezi, o putem aresta.
Dar deocamdată nu am nimic.
- Aţi mai vorbit cu cineva ? - Cu dv. şi cu poliţia.
Nu mai vorbiţi cu nimeni până nu facem verificări.
Poftim ?
Vă daţi seama ce-mi cereţi ?
Îmi pare rău, am o audiere. Am numărul dv. de telefon ?
- Da. - Atunci vă ţin la curent.
- Când ? - Vă asigur că facem tot ce putem.
O zi bună.
În direcţia asta.
Nu e ceva menit să dureze.
Suntem aici pentru o vreme.
Poate până la proces.
Ce pot spune este că să fii un supravieţuitor,
sau, în cazul meu, un apropiat al unei victime,
e ceva care-ţi marchează viaţa.
Evident. Dar nu e un proiect de-o viaţă. Asta e.
Dar insist încă o dată...
Scrieţi cât mai puţin posibil despre mine. Ar fi indecent.
O să am grijă.
Îmi puteţi vorbi despre acest loc ?
E un sediu impresionant.
Literele, desenele...
Suntem aici de două luni.
Am inaugurat sediul cu o petrecere foarte frumoasă.
Léon vă poate spune mai multe despre asta.
Ce pot eu să spun este...
că e un loc în care supravieţuitorii ne pot spune prin ce au trecut,
ceea ce e foarte preţios.
- Bună ziua. - Tu eşti Benjamin ?
- Da. - Sunt Léon, preşedintele asociaţiei.
Îmi pare bine de cunoştinţă.
Am o mică întrebare despre şedinţa foto.
Am putea fi doar noi ?
Ce înseamnă "doar noi" ?
Chris, care e intervievată acum,
lucrează aici, dar nu e o victimă.
Tocmai asta vrem să subliniem: forţa colectivului vostru.
Faptul că aveţi un grup unit
va face fotografia foarte frumoasă.
Salut, Léon !
Scuzaţi-mă.
- E totul bine ? - Da.
- Mai luăm prânzul împreună ? - Da.
Grozav.
Myriam a acceptat.
Cântă în prima parte a concertului, cu trupa Lulu.
E nemaipomenit.
Da. Absolut nemaipomenit.
Cum ai reuşit ?
Am şiretlicurile mele.
Suntem gata pentru fotografie. Vă invit să vă adunaţi.
- Fabien, Bilal, veniţi aici ! - Alegeţi un loc.
- Cred că aici va fi perfect. - Bună, Léon.
Vă puteţi aşeza pe scaune, pe mese...
Minunat. Perfect.
Dar... scuzaţi-mă...
Scuză-mă, Fabien, dar n-ar trebui să stea Léon la mijloc ?
Da, stai aici.
Înţeleg.
Minunat. E toată lumea pregătită ?
Încercaţi să vă simţiţi cât mai în largul vostru.
Relaxaţi umerii. Aşa, grozav.
E mai bine.
Suntem încă un pic siniştri.
Să arătăm un spirit mai "familia Stand for Paris" !
Un pic mai apropiaţi, cu un aer mai cald.
E perfect. Minunat.
Unu, doi, trei... zâmbiţi !
Vreau un concert frumos.
În adâncul sufletului, simt că şi ei vor asta.
Te simţi bine ?
Cum faci de nu te dai niciodată bătută ?
Vă iubesc.
Vă iubesc foarte mult.
Facem ceva frumos.
Da.
Uită-te la el...
"Domnul Învingător", mereu pe locul întâi.
Vino ! Să mergem !
Bună ziua !
Pot să vă sun eu imediat ?
Mulţumesc. La revedere.
Nu e un moment bun.
Doar o cafea mică ?
Dacă nu v-am mai sunat, n-am făcut-o ca să vă invit la o cafea.
Da. Dar... nu stăm mult.
Bunicul meu a fost infanterist, în război.
A trăit orori. Apoi, a redevenit civil.
- N-a bătut pe nimeni la cap cu asta. - Da.
Dar erau alte vremuri.
Ca să trăieşti, trebuie să ştii să şi uiţi.
Noaptea cum te descurci ?
Nu te bântuie ?
Dorm mai puţin. M-am obişnuit.
Poate că Nicolas a avut dreptate.
Da. A avut.
Fără autocompătimire.
Pare oarecum aiurea, dar cred că mi-e bine aşa.
A trebuit s-o rup cu trecutul. Asta e.
Da, dar noi n-am venit ca să te convingem de ceva.
Te invităm la un concert.
Nu să iei o decizie vitală.
Oricum, mâine vine unchiul meu, de la Montélimar.
Trebuia să ne spui de la bun început !
Unchiul din Montélimar...
Ce tare !
- E chiar şi simpatic. - Da !
Deci mâine ai seară cu nuga, cu unchiuleţul !
Începe numărătoarea inversă pentru distracţie !
Înţeleg.
Foarte bine.
Mulţumesc, doamnă. Vorbim curând.
Mulţumesc.
Aţi auzit ultima chestie ?
Bono a retransmis postarea noastră pe Twitter.
- Ne iei în balon. - Jur.
Nu se poate. E "fake". E "fostul" tău. Bruno, nu Bono.
"Like" şi "retransmitere".
Bono !
Emilie a zis "da".
- În ce privinţă ? - Vine.
Minunat.
- V-aţi descurcat bine. - Nu eu. Chris.
- Poţi să vii, două minute ? - Da.
Stai jos.
S-a întâmplat ceva ?
Deci...
Ce urmează să-ţi spun e extrem de şocant.
Greu de acceptat.
Tocmai am vorbit cu procuroarea-adjunctă.
În decembrie, Chris a făcut plângere în calitate de victimă de la Bataclan.
A luat o sumă mare.
A zis că a fost la Bataclan ?
Şi nu e prima dată.
A mai fost condamnată pentru fraudă.
Am fost manipulaţi de la bun început.
Şi Vincent ?
Ştie de asta ?
Justiţia e interesată doar de deturnarea fondurilor publice.
Minciunile lui Chris nu-i interesează.
Dar nu există dovezi că Vincent ar fi complice.
Vorbeşti mult cu acest Vincent ?
- Un pic, da. - Da...
Şi n-ai simţit niciodată nimic dubios ?
Nu ştiu cine e tipul cu care vorbeşti pe Facebook.
Bărbatul pe care l-am văzut la Terapie Intensivă se numeşte Philippe Douvier.
Îmi pare rău, Myriam.
Nu ştiu cum a reuşit.
Cum de nu mi-am dat seama.
Şi nici nu înţeleg de ce a făcut asta.
Numai ţie ţi-am spus.
Procuroarea vrea să ne purtăm de parcă nu s-a întâmplat nimic.
În cele din urmă, o să fie arestată şi judecată.
Dar, deocamdată, poliţia are nevoie de timp ca să...
ancheteze.
Myriam !
N-ai voie să spui nimic. Bine ?
Scuzaţi-mă... îmi puteţi da revista, două secunde ?
Victime ale zilei de 13 noiembrie "Viaţa de după"
Mulţumesc.
- Bună, Héloise. - Ce mai faci, Vincent ?
Bine.
Pot să-ţi cer o mică favoare ?
Sigur.
Ai putea să ceri prietenia cuiva, pe Facebook, pentru mine ?
- E doar ca să verific ceva. - Bine.
- Vrei să caut eu ? - Da. Christelle...
Blandin.
Dacă ajungeţi înainte de ora 20:00, cred că prindeţi un loc bun.
Dar v-aţi rezervat deja cameră la hotel.
Minunat.
Da, şi, dacă aveţi nevoie de ceva, sunt aici. Nicio problemă.
Bine.
Da, ne vedem mâine !
Ciao !
Ciao ! La revedere !
- Ai găsit ? - Da.
Ce cauţi, mai exact ?
Nimic deosebit. E doar o veche prietenă, care...
Cu care m-am certat.
"Vincent, prietenul meu cel mai bun, fratele meu, eşti în comă de ieri."
"Muzician genial, inimă de aur. Te iubesc. #Bataclan #13nov."
Acum ştim că e vorba de o boală,
cu care Jonathan a fost diagnosticat la şapte ani. Să-l aplaudăm.
Vă mulţumesc !
E un gest de curaj din partea ta să vii să ne vorbeşti despre asta.
Care e scopul ? Să încetezi să minţi ?
- Da. Asta ar fi. - E adevărat ?
Da.
Ai putea spune că nu te poţi opri din minţit ?
- Da, aş spune asta. - Că nu poţi altfel.
Uneori îmi dau seama, dar, mai târziu...
- Uiţi ? - Da.
De ce minţi tot timpul şi inventezi poveşti ?
Nu ştiu.
Ai fost diagnosticat ca fiind mitoman.
Ştii ce înseamnă asta ?
E cineva care minte tot timpul. Dar îşi crede minciunile.
Îşi crede minciunile ? Şi nu se poate împiedica să mintă.
Exact.
Uneori ţi-e greu să-ţi dai seama că e minciună ? Sau ştii, de fiecare dată ?
Uneori mint atât de mult, încât încep să mă încurc.
Care e diferenţa dintre un mincinos şi un mitoman ?
Un mincinos şi un mitoman ?
Mincinosul o face dinadins. Mitomanul, nu.
Dar minţi oricum...
- Bună ! - Bună.
- Cum merge ? - Bine.
Înveţi ?
Nu, mă uit la clipuri prosteşti.
Ai văzut ?
Am umplut tot campusul.
O să fie grozav !
Ţi-e foame ? Am destul pentru doi.
Nu, nu mi-e foame, mulţumesc.
Eşti sigură că ţi-e bine ?
Da... Nu ştiu...
Parţialele, concertul...
O să fie bine ! Zău.
Eşti o regină ! O să fii grozavă.
Scuză-mă, o să sune un pic ciudat,
dar eşti sigură că ţi-e bine ?
"Ultima zi înainte de spectacol !"
"Inima îmi bate tare !"
"O să vin să te văd !"
La naiba !
Dacă nu te superi, eu mă culc. Sunt epuizată.
Chris ?
Da.
Iartă-mă...
Nu sunt sinceră cu tine.
Adevărul este că e prea mult pentru mine.
Tu...
Aici. Simt nevoia să fiu singură.
- Desigur. - Îmi pare rău.
Mie îmi pare rău.
Iartă-mă...
Ar fi trebuit să înţeleg singură.
Îţi jur că mâine plec. Bine ?
Nu eşti supărată pe mine ?
Eşti nebună ? Sigur că nu.
Cum aş putea fi supărată pe tine ?
"Pe diseară, Vincent."
Vorbeşti serios ? Ce are ?
Mulţumesc, Rose !
Nu poate Martin să facă asta ?
Prieteni, avem o problemă.
Domnule, vă sun eu imediat. Mulţumesc.
Duba lui Fouad nu porneşte.
La naiba !
- Chem un taxi ? - Nu.
Închiriem o dubă pentru echipament şi ne ducem după el.
Dar e în Massy ! N-o să ajungă la timp.
Ba da. E în a doua trupă. O să fie bine.
- Linişteşte-te. Totul merge bine. - Ai dreptate. E bine.
El e Julien. Va sta cu noi. Împreună cu Magalie.
Bună, Magalie. Să vă prezint.
Atenţie, prieteni ! Ei sunt Magalie şi Julien.
Au venit ca să... Spune-le tu.
Haide !
- Bună ziua, tuturor ! - Bună ziua !
Unii dintre voi mă cunosc deja.
Pentru ceilalţi, sunt psiholog clinician la spitalul Bichat.
Julien lucrează la Avicenne. Vom fi în sală până la închidere.
Chiar dacă sperăm să n-aibă nimeni nevoie de noi.
Am vizitat sala azi-dimineaţă.
Am decis ca, pentru a fi mai uşor accesibili,
să ne aşezăm lângă bar.
Ca din întâmplare !
Mulţumim, Magalie şi Julien.
Înseamnă foarte mult pentru noi că sunteţi aici,
mai ales ca voluntari.
Profit de ocazie ca să spun două cuvinte, foarte rapid.
După cum ştiţi, încercăm să mulţumim cât mai multor oameni,
pe reţelele de socializare, dar e mai bine s-o faci şi în persoană.
O să încep cu Didier,
pe care l-am sunat de l-am înnebunit şi care s-a eliberat pentru noi.
Face un mic reportaj pentru Arte.
Şi va asigura filmarea întregului concert, pentru toţi membrii noştri.
Mulţumim, Didier !
Voiam să le mai mulţumesc
şi lui Juliette, Bilal,
Lotfi şi Fabien, membri fondatori,
care vor întâmpina lumea, la uşă.
Vă rog...
Să nu-i uităm pe prietenii noştri de la primărie şi de la poliţie.
Desigur.
Avem norocul să-l avem alături de noi pe directorul-adjunct al prefectului,
care a fost deosebit de binevoitor. Mulţumim.
Mulţumim. A amplasat un "filtru",
cu poliţişti şi agenţi în civil, postaţi aproape peste tot.
Va fi şi o unitate antitero.
Doar pentru noi, plasată de-a lungul canalului.
Santinele şi trupe antitero. Vă daţi seama ?
Atenţie la notele false ! Se pare că au auzul fin !
Scuze. Termin cu glumele.
Eu, astăzi,
am un singur lucru de zis,
pe care nu l-am spus prea des în viaţă:
mulţumim poliţiei !
Gata, mă opresc. Dar, sincer...
Vă mulţumesc !
- Duba e pregătită ? - Da.
Nu merge aşa !
Scuză-mă... ştii unde e Didier ?
Acolo, cred.
Mulţumesc.
- Didier ! - Da ?
Poţi să-mi arăţi ce ai filmat ?
- Când le mulţumeam tuturor. - O clipă.
Aici.
- S-a întâmplat ceva ? - Nu, totul e bine.
Mulţumesc frumos.
Da. Faceţi asta.
Perfect. Bine.
E vorba de Chris ?
- A dispărut ? - Nu ştiu.
Unde naiba s-a dus ?
Myriam ! E totul bine ?
- Cauţi pe cineva ? - Da, pe Chris.
Nu poate fi departe. O să vină.
Ai emoţii ?
Nu-ţi face griji.
O să fie grozav.
Îmi pare rău, nu vă pot lăsa să intraţi. E plin.
Trebuie să vorbesc cu Léon Bacquet.
Nu am numărul lui. I-am trimis un e-mail.
Ar trebui să intrăm.
Să-mi spui când sunteţi gata să intraţi pe scenă.
Spuneţi-i că Vincent Ramiot e afară.
Nu ca să intru în sală. Doar ca să-i vorbesc.
- Îl căutaţi pe Léon ? - Da.
Mă ocup eu. Veniţi cu mine.
Pe aici.
De ce îl căutaţi ?
E o chestiune delicată. Am văzut un articol în "Paris Match".
Nu erai şi tu în poză ?
Nu o cauţi, de fapt, pe Chris ?
S-a evaporat. Şi-a dat seama că a fost dată în vileag.
A plecat.
Myriam ?
Scuzaţi-mă. Intrăm pe scenă.
Pe curând.
Léon e cel de acolo, cu poliţistul.
Mulţumesc.
Bună seara.
- La aeroportul Charles de Gaulle. - Urcaţi.
Mulţumesc.
Léon !
Ştii ceva de Chris ? Toată lumea întreabă de ea.
- Ai sunat-o ? - Întruna.
O aşteptăm ? O să rateze începutul.
Nu mai putem aştepta.
Înlocuieşte-mă.
Sunteţi gata ? E timpul să începem.
Noi, da.
Dar Myriam... nu ştiu.
Te simţi bine ?
- Putem discuta afară, două minute ? - Le-am spus ce s-a întâmplat.
Îmi pare rău. Nu puteam să vă spun.
Dar nu te gândi acum la asta.
Gândeşte-te la concert !
Lasă poliţia să-şi facă treaba. S-au dus s-o caute la mama ei.
- S-au dus să percheziţioneze ? - Nu cunosc amănunte.
E timpul să intraţi pe scenă.
Da.
Ce facem, Myriam ?
Vincent !
Myriam, intrăm peste două minute.
Alo, Vincent ?
Sunt Myriam.
Vincent e lângă mine.
Léon, la fel. Trupa Lulu, toată lumea.
Ce faci ?
Nu vin.
Poliţia te caută. Peste tot.
Dar eu am nevoie să fii aici, cu mine.
Nu mă simt în stare, Chris.
Chris...
O să vină.
O să vedeţi.
Dar unde naiba e Chris ?
N-o văd.
Şi nu-mi răspunde la mesaje.
Poţi să-mi faci o poză ?
Da.
- Ce faci ? - Nimic. Fă poza.
- Vă simţiţi bine, doamnă ? - Da.
Da ?
"Te aşteptăm. O să înceapă curând."
Myriam ?
Poftim.
Începem.
Nu te grăbi. Te aşteptăm.
Bună seara !
Suntem foarte fericiţi că suntem împreună în seara asta.
Şi foarte emoţionaţi că aţi venit în număr atât de mare.
Mulţumim "Stand for Paris" că a organizat acest concert.
- Domnule, vă rog... - Da ?
Puteţi să opriţi ?
Bună, Chris ! A început.
Deschideţi !
Deschideţi uşa !
- Aveţi bilet ? - Eu am organizat concertul.
Eu l-am organizat. E concertul meu !
Lasă-mă să intru ! Înţelegi ? Léon, spune-i !
- Nu intri. - Léon !
Lasă-mă să ascult un cântec !
- Vă rog ! - Aşteaptă ! Léon !
Opreşte-te ! Nu mă interesează ! S-a terminat !
Luaţi-o, vă rog !
Doar un cântec !
Vă rog !
- Un singur cântec, vă rog ! - S-a terminat, domnişoară.
Fii bun ! Doar un cântec !
Ce contează pentru tine ?
DOI ANI MAI TÂRZIU
CENTRU PENITENCIAR SUDUL PARISULUI
La revedere.
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea ANCA RĂZUŞ - DIMANCEA