Gledali ste...
Vensan je bio u Bataklanu i upucan je dva puta.
Ja sam Filipova devojka.
Rekla sam vam da ne dolazite dok ne razgovarate s njegovima.
Ako nekome treba razgovor...
Poslednji put smo spomenuli mogućnost osnivanja udruženja...
Viktor kaže da si mu pocepala crtež.
Brojim do tri.
Do đavola, mama!
Ne mogu da te nateram da prestaneš, ali ne mogu da učestvujem u tome.
Ušli ste u salu pre početka koncerta?
Da.
Iako nadahnuta stvarnim događajima, ova serija je delo fikcije.
Sve lične okolnosti su izmišljene.
JANUAR 2016.
Veliko mi je zadovoljstvo da vam objavim
da se Vensan sinoć probudio iz kome.
Premešten je na odeljenje za buđenje iz kome.
Veliko hvala njegovom lekraskom timu!
Vensane, jedva čekamo da nam se javiš!
To je samo avans
dok mi ne obrade zahtev.
Inače, kako se držite?
Smešno je jer...
Kad sam počela da idem na rok koncerte
moja majka se uvek bojala za mene.
Očigledno uvek treba slušati majku.
O kojem se iznosu radi?
Tri hiljade. -Tri hiljade?
Dobra svota.
Oprostite što vas davim pravnim formalnostima.
Imamo mali regulatorni problem.
Zakon nam daje 14 dana da unovčimo čekove.
Tako da stižemo da proverimo.
Nije mi baš jasno jer...
Ček je iz državnog fonda.
Ovde piše "Krizni fond za žrtve terorizma".
Sve netipične račune podvrgavamo postupku provere.
Konkretno, račune klijenata ili klijentkinja
koje su već koristile lažne čekove.
G. Žerardene, grešila sam,
ali platila sam svoj dug.
Razumem.
Ali kriterijume provere utvrđuje uprava.
Pored toga,
nećete primiti dodatna sredstva
sve dok vaš slučaj ne odobri stručna osoba.
Sve to ako...
Vaš zahtev ne bude odbijen.
Idem kod psihološkinje Fonda za žrtve 16.,
kako bih još jednom ispričala svoju priču.
Ne znam šta još mogu da učinim.
Znate li koliko je u Bataklanu bilo žrtava?
Devedeset, ja mislim.
Devedeset jedna.
Od poslednjeg četvrtka.
Dajana Kazaro, 29, preživela je napad pred pozornicom,
sakrila se u baštensku kolibu svojih roditelja
i presekla vene.
Njena majka je vrlo aktivna u grupi "Podrška Parizu".
Svake večeri malo razgovaramo.
Tu je i Arman Moren koji mi priča
o svojoj trudnoj ženi koja mu je umrla pred očima.
G. Žerardene,
skoro sam beskućnica.
Samo želim da budem dostupna udruženju žrtava
kojem sam potrebna.
Možete li to da razumete?
Ne mogu više od 1500.
VERNA PRIJATELJICA
Halo?
Sedrik, u haustoru sam.
Pogledajte gore.
Tu je, na šestom spratu. -Dobro.
Dobro.
Možete? -Da. -Žao mi je, lift ne radi.
Dobro bi mi bila došla pomoć.
Ovuda.
To je stan koji sam videla na slikama?
Da.
U redu.
U tom slučaju, 60 evra je malo skupo.
Vi se šalite?
Videla sam presladak stančić u centru.
Niste rekli da nema lifta.
Ni da je loše izolovan.
Ni da je vrlo vlažan.
Mnogo toga ste zaboravili da napomenete.
Da, ali ja plaćam struju.
Da...
Smrznuće mi se dupe s tom starom grejalicom.
Može za 50?
Četrdeset.
Šta?
I platim ti unapred za mesec dana.
Tri sedmice.
Zašto?
Nisam siguran kad će mi se roditelji vratiti.
Dobro.
Onda za tri sedmice.
Vensane, moj sjajni ratniče!
Jedva čekam da te upoznam.
Vensane, drago mi je da si se vratio! Tvoja snaga nas nadahnjuje, Mirjam.
Zdravo svima, Vensan je!
Hvala što ste mi ulepšali buđenje svojim porukama!
Trudim se svim silama ponovo da stanem na noge...
A posebno hvala Kris na svoj podršci!
Žan-Mišele? -Da?
Dobro si? -Da.
Kontaktirao si Fond za žrtve? -Ne.
Nisam zainteresovan. -Dobro.
Vredi razmisliti, jer primiti odštetu...
Ne želim zato da se učlanim u udruženje.
Da, ali...
Ne zanima me novac.
Radnik obezbeđenja koji je otvorio izlaz za slučaj nužde...
Znate ko je? -Da.
Dobro je? -Da.
Još uvek je u šoku, ali dobro je.
Kad sam izašao na glavnu ulicu, osvrnuo sam se nazad.
I video sam ga...
Kako se vraća u dvoranu.
Ovo je za njega.
Pobrinuću se da to dobije.
Hvala.
Kako ste vas dve?
Dobro. -Razgovaramo samo o meni.
Samo podnesite prijavu u policiji.
Da ostvarim pravo na Fond za žrtve?
Tako je.
Otvoriće vaš dosije i daće vam avans.
Odmah?
Da, odmah.
Potom počinje postupak procene vašeg slučaja
uz razgovor sa psihijatrom.
Biće potrebno da ponovo ispričate svoje doživljaje u Bataklanu.
Taj sastanak je vrlo važan.
Obično je jedini.
Imate li još uvek kartu?
Za koncert?
Primila sam je mejlom, tako da...
Ali ne traže je! -Traže.
Da.
Sigurno?
Razgovarala sam s njima juče. Sad je to obavezno.
Dobro.
"U srcu tame,
neki su ljudi u stanju da iskupe celo čovečanstvo.
Hvala, Žan-Mišele."
Halo, Žan-Mišele?
Kris je iz "Podrške Parizu".
Oprosti što zovem. Smetam li?
Slušaj, neću dugo.
Poslednjih dana imamo malo problema.
Tako da nam za primanje u udruženje
treba nekakav dokaz.
To može da bude, na primer, karta za koncert.
Da. Da li bi mogao da nam je pošalješ?
Da.
U redu.
Odlično.
Dobro, poslaću ti svoju privatnu mejl adresu.
Evo je!
Stvarno su očevi francuskog panka!
Kako sam gnjavila majku ovom pesmom!
Stiv Bejtors!
Ništarija, ali tako genijalan!
Tip je glumio da se obesio na pozornici!
A jednom je umalo umro, najozbiljnije.
Da! Znam ovu!
Ali ta nije pank.
Jeste, pank je, ali...
Pank za radio.
Pank za mase, recimo.
Govori o tipu koji je usamljen u gužvi,
usamljen na plesnom podijumu.
Zapravo govori o svim našim samoćama, katastrofama,
svim našim...
Dobro si?
Niko je dole. Treba mu nova šifra.
Koji davež! Ima ključeve.
Ponovo ste zajedno?
Oprosti, šta si rekla?
Ništa... Završila sam.
Idem, bez brige.
Nismo mnogo toga uradile.
Sve je dogovoreno za sutra. Sve je u redu.
Nisam spremna na sve te pravne stvari.
Ne brini se. -Dobro.
Zdravo. -Dobro veče.
Nikola, ovo je Kris.
Kako si? -Dobro, a ti?
Dobro.
Da li bi nešto popio? -Ne, hvala.
Omeo sam vas?
Ne, razgovarala sam s Kris o panku i tako to.
Ne slažemo se oko Bilija Ajdola.
"Pleše mi se".
"Sa sobom". -Ne!
Da. -U redu.
Dobro, idem ja.
Dobro. Sigurno?
Iscrpljena si, draga.
Vidimo se sutra.
Da te odvezem?
Ne treba, biću dobro.
Nije mi problem. Parkirao sam ispred.
Bilo bi mi drago. -Dobro.
Može.
Kako ti je prijatelj?
Bolje otkako se probudio iz kome.
Nije sjajno, ali bolje je.
Tako mi je Emili rekla.
Vensan je borac.
To je dobro.
Muzičar je? -Da.
Emili mi je rekla naziv njegove grupe. Kako ono?
Beše...?
Rasplesani pacovi?
Ne! -Šta?
Pomahnitali pacovi!
Oprosti.
I gotovo je? Raspali su se?
Da, pre nekog vremena.
Sve u svemu, nas dvoje smo slični.
Oboje smo indirektne žrtve. -Tako je.
Nastojimo da im pomognemo.
Ti svom prijatelju, ja Emili.
Znamo kako je biti žrtva.
Ovde? -Da.
Ovde je, da. -Dobro.
Tu stanuješ? -Ne.
Trenutno iznajmljujem.
Nakon tog idem u Los Anđeles.
Na odmor? -Ne.
Moj dečko Fred
radi kao inženjer zvuka.
Eto.
Hvala ti.
Viktoru nije lako.
Boli kad ti dete naglo odraste.
Reci mi,
šta se dogodilo prve večeri kad si došla?
Emili ti je rekla?
Ne, Viktor mi je rekao.
Pa mi je Emili ispričala tvoju verziju.
Da. Pa, bila sam...
Vrlo nespretna.
Prava glupača.
Stvarno bi mu pocepala crtež?
Naravno da ne.
Makar ti se suprotstavio?
Ne! -Naravno da ne.
Prepala si ga. Ne želi da te vidi.
Dakle,
ako mu nisi pretila, čega se boji?
Reći ću ti iskreno,
ne verujem ti.
Moram da preispitam ljude.
Posebno s Emili i posebno sad.
Radiš s Emili u vašem udruženju za žrtve.
Ali osim toga,
gotovo je.
Shvataš?
Jasno? -Shvatila sam.
Jasno? -Vrlo jasno.
Hvala. Prijatno veče. - Da, prijatno veče.
Jebem ti!
Hej! -Zdravo.
Isprobao sam je. Greje na ulje. Dobra je.
Sjajno!
Hvala.
U redu je, snaći ću se.
Hteo sam da ti kažem...
Nisam ti rekao jer...
Jedan moj dobar prijatelj je došao s rođakom na zabavu proteklog avgusta.
I on je bio u Bataklanu.
Prijateljev rođak?
Nisam mnogo razgovarao s njim na zabavi.
Samo sam ga pozdravio.
Imam osećaj kao da je to bilo juče.
Ali...
Za njega...
Sve je gotovo.
Gotovo svi Parižani poznaju nekog ko je bio tamo.
Ti gadovi su pretvorili Pariz u selo.
Upravo tako.
Nisam daleko ako... -Da, dobro.
Na četvrtom. -Puno ti hvala.
Prijatno veče. -Takođe.
Hitno! Zvati svaki dan.
"Izgubio sam život koji sam imao."
Povezivanje 16. decembra.
Sprijateljile su se.
Zvati jednom sedmično.
Dobro veče svima!
Ako nekome treba razgovor, znate gde sam!
Jedna nova poruka od Mirjam.
Kako je prošlo? Odgovori kad možeš. Bez stresa.
Fizioterapeut je bio zadovoljan, a i ja sam!
Kris je bila tamo.
Nasmejala me je svojim glupostima,
luda je!
Ako je to potrebno da te posetim, mogu i ja da budem luda!
Pričekajmo dok ne budem izgledao pristojno.
A ti?
Kako si?
Dosađujem se u sobi u domu.
Slika?
Kakva ti je to gitara? Sviraš?
Malo.
Evo veličanstvenih statuta našeg udruženja!
S lepim pečatom nadležnih tela.
Odlično! Sjajno!
Eto, strukturu imamo,
ali nismo završili.
Imamo još neodgovorenih pitanja. Prvo, kako dobro raditi?
Za to nam trebaju sredstva, a sredstva su lova.
Vensane, udruženje je registrovano!
Već smo raspravljali o nekoliko mogućnosti.
Možemo da ostavimo sve kako jeste
s dobrom starom grupom na Fejsbuku
i onima koji su dostupni za pomoć.
Zahvaljujući Faridu, imamo mesto
za sastajanje. Hvala još jednom, Faride.
Uvek, prijatelji.
A možemo i da izradimo svoju veb stranicu,
s pravim internim forumom, lokacijama
za stalnu psihološku i pravnu pomoć,
s jedno ili dvoje zaposlenih.
Već smo to spominjali.
Mislim da ne bi bilo loše ne raditi više amaterski.
Slažem se.
Mislim da svi želimo da to bude ozbiljno.
S kim bi sarađivala?
Srećom, imamo nekog poput Emili,
koja dočekuje i usmerava novopridošle s Kris.
I Mirjam, koja već ima dosta iskustva
s vođenjem udruženja i birokratijom.
Radila sam samo dva puta na muzičkom festivalu.
Samo dva puta? Više od mene.
Nastupala si? -Ne.
Pomagala sam s dosadnim stvarima,
poput računa i plata.
Sledeći sastanci su 19. u gradskoj skupštini,
26. u Ministarstvu pravde i 3. u regionalnoj skupštini.
To su tri moguća pomagača.
Trenutno nemamo razloga da mislimo da nas neće podržati.
Tako je, samo ne znamo do kog nivoa.
Emili nam je izradila radnu verziju budžeta i...
Za kancelarije i dvoje zaposlenih treba najmanje 150 000 godišnje,
što je uobičajeno, ali nameće se pitanje:
hoćemo li zavisiti samo od javnih sredstava? -Mislim da ne.
Slažem se. Previše je važno.
Ne možemo da zavisimo samo od države. -Svi se slažemo?
Da. -Dobro.
Ali za takvu slobodu trebaju nam rešenja.
Kris, imaš predlog. -Da.
Nešto mi je palo na pamet,
što bi za neke moglo da bude osetljivo pitanje...
Uglavnom, evo!
Mogli bismo da organizujemo veliki koncert.
Dogovorimo procenat od pića.
I ako uspe, organizovaćemo ih još. -Da.
Odlična ideja!
Svi kojima sam rekao su za. Čak i oni koji su govorili
da više neće ići na koncerte.
Kao ja.
Kako ćeš dogovoriti salu i bend?
Šta si mislila?
Kao što neki već znaju, radila sam u tim krugovima.
To je bilo davno, većinom u Londonu, ali...
Još imam neke kontakte
i mislim da bih mogla da pomognem.
Istina je da si upoznala Igija Popa?
Emili!
Ozbiljno? Samo malo!
Slušamo, Kris.
Ne, ne bih sad.
Da, sad.
Hajde, već je procurelo.
Nema šta posebno da se kaže.
Bila sam u Mančesteru, ispred koncertne sale.
Nekoliko nas je čekalo.
Potom sam u daljini
videla gotovo praznu dvoranu.
Prolazili su tehničari i najednom,
vidim ga, 15 metara dalje.
Pogledao je prema nama
i učinilo mi se da gleda u mene.
Tad, kao iz vedra neba,
okrene se u našem smeru
i potrči prema nama.
Bilo me je strah,
nisam znala šta mu je.
Prođe zaštitnu ogradu, raširi ruke, ovako,
i obrati mi se:
"Zdravo, mala. Kako se zoveš?"
Bila sam sva u šoku.
Umalo mi je srce stalo.
I odgovorim mu:
"Zovem se Kris. Zdravo."
A on meni kaže:
"Baš si posebna, Kris."
I zagrli me.
Ludački zagrljaj.
Trajao je možda dve-tri duge sekunde.
Koji zagrljaj...
I najednom me pusti,
okrene se i nestane.
Neverovatno!
Od tad se ne tuširam.
To je bilo 1996.
Evo Bastijenovih roditelja.
Dobro.
Bojim se da ću nešto zaboraviti.
Bez brige, sve će biti dobro.
Hvala.
Nema na čemu.
Zdravo, Vensane. Zovem se Nikola.
Ja sam Emilin dečko, ona radi s Kris.
Kako si? Kako se držiš?
Faride?
Može dve kafe, molim te? -Odmah.
Zdravo svima!
Sjajne vesti!
Upravo su me primili na odeljenje za fizikalnu terapiju,
blizu mojih roditelja
kod Limuzena.
Hvala.
Poljubac svima.
Mama, dobro si?
Jesam.
Izgledaš umorno.
Malo.
Bez brige, dušo.
Da bar ja imam takvog prijatelja.
Šta?
Kao Vensan i Kris.
Lajkovao joj je sve objave poslednjih deset godina.
Videla si da je otišao iz Pariza?
Da, pročitala sam mu objavu. Odlično.
Pretraživao sam njegov bend, Pomahnitali pacovi.
Nisam ga našao.
Možeš li da pitaš Kris kako se Vensan preziva?
Šta tražiš?
Ništa, hteo bih da ga poslušam.
Povezivanje 13. januara.
Gđo Blanden? -Da?
Izvolite.
Dobro.
Bila sam...
Blizu šanka,
nedaleko od vrata,
kad...
Gđo Blanden?
Oprostite.
Tamo ste čekali prijateljicu?
Tako je, ali nije došla.
Znate li zašto?
Dadilja joj je otkazala.
I spasila ju je.
Dakle, bili ste kod šanka?
Da.
Zapravo, htela sam da obiđem šank,
ali već je bilo previše ljudi koji su se skrivali ispod.
I...
Ne odgovaraj više.
Nisam znala šta da radim.
Bila sam sva oduzeta. Tad sam...
Pogledala u oči...
Jednog od...
Njega se sećam jer je izgledao kao moj prvi dečko.
Divan dečko.
Oči su mu bile...
Tako nežne i lepe.
I...
Tad ste potrčali?
Da.
Ne znam koliko sam daleko trčala,
ali sećam se da sam pala i...
Ležala sam na podu.
Nisam se pomerala.
Čula sam pucnjavu.
Desna noga mi se bila zaglavila...
Ispod...
Drugih ljudi...
Koji se više nisu pomerali.
Povukla sam je na silu.
Najednom,
našla sam se usred stampeda,
jer je jedan radnik obezbeđenja
otvorio izlaz za slučaj nužde.
Sećam se naglog pokreta rulje,
kad su punili oružja.
Našla sam se na ulici
i potrčala,
ne znam kuda, jer su pucali svuda
i svi su trčali kao ja, osim radnika obezbeđenja.
Kad sam se okrenula...
On...
Videla sam kako se vraća u dvoranu.
Sad znam šta je hrabrost.
Jer usred te noćne more
taj čovek...
Nije samo spasao živote, nego i...
Određeno poimanje čovečnosti.
I kad se setim tog čoveka,
kažem sama sebi da...
Nemam pravo da puknem.
Hvala vam, gđo Blanden.
Zdravo, Vensane, Nikola je opet...
Možeš li, molim te, da me pozoveš na 0639988722?
Hteo bih da porazgovaram s tobom.
Hej!
Dobro si? -Da. Uđi.
Sedi, želiš li nešto da popiješ? - Nemam mnogo vremena.
Kakav problemčić imaš? -Da...
Znaš za mog prijatelja Vensana, muzičara? -Naravno.
Nekada je bio u jednom bendu.
Jedan novinar želi da napiše knjigu o glam roku i svim njegovim pokretima.
Glam šta? -Glam rok.
Ne znaš šta je to? Dejvid Bovi,
Kis, Ti Reks, Kvin.
Ne baš.
U redu. Ukratko...
Dakle...
Taj tip gnjavi mog prijatelja koji je tek izašao iz bolnice.
Koji govnar!
Ne zna za Bataklan,
jer Vensan ne želi o tome.
Htela bih da pozoveš tog tipa i glumiš Vensana.
Što ga Vensan više odbija, tip je uporniji.
Ne želi da ga ostavi na miru.
A mom prijatelju treba mir i tišina.
Pa sam mislila da ti to ne bi bio problem,
a njemu će biti lakše.
Neopisivo.
Da to nije malo preterano?
Samo bi mu ostavio poruku.
"Dobar dan, Vensan je. Primio sam vaše poruke.
Žao mi je, nije mi trenutak. Pozvaću vas. Do viđenja."
Da, jasno je. -Da, valjda.
Ali možeš li da pokušaš da zvučiš zbunjenije?
Kao napušen?
Ne, zbunjeno, kao tek izašao iz bolnice...
Sedi. Malo opuštenije.
Ovako drži telefon.
Da.
Dobar dan, Vensan je. Primio sam vaše poruke...
Tako, odlično.
Eto, zvučiš više...
A hoće li ga pozvati?
Vensan? -Da, kaže da će ga pozvati.
Ne, mislim da neće.
Zašto? -Pa...
Ako kažem "Možda ću vas pozvati"...
Znaće da neću.
Zna da "možda" znači "nikad",
ali nije agresivno. Vensan ne može da se nađe s njim.
Da, u potpunosti. -Shvataš?
Može, tako ćemo?
A šta ako se javi?
Na nepoznati broj u ponoć? Pa...
Ako se javi, odmah prekini.
Dobro. -Može? -Da.
Spreman? -Da.
Zovem. Evo.
Glasovna pošta.
Dobro veče, Vensan je.
Žao mi je, ne mogu da se nađem s vama.
Nisam u stanju, ali možda ću vas pozvati.
Do viđenja.
Odlično! -Da?
Dobro sam improvizovao.
Bilo je odlično. Bravo.
Odlično. -Sjajno.
Ali sad moraš da promeniš svoju poruku za glasovnu poštu.
"Ostavite mi poruku. Pozvaću vas."
Neutralno, može?
Hoćemo odmah? -Posle ću.
Obavimo to odmah. -Dole ću.
Hajde. -Hoću, obećavam.
Zaboravićeš. -Neću. Dole ću to učiniti.
Dobro.
Hej, čekaj...
Možda će te pozvati s drugog broja.
Pa ako vidiš nepoznati broj, ne javljaj se.
Do kada će to trajati?
Pravi si anđeo, Sedrik.
Vensan će ti napisati pesmu.
Dobro. Odlično.
Hvala. -Hvala ti!
Laku noć. -Takođe.
Do đavola!
Jebem ti!
Možete li brže, molim vas?
Emili, Kris je.
Dojurila sam ovamo.
Šef odeljenja kaže da infarkt spada
u post-traumatske nuspojave.
Nisam znala.
To je kao da u sebi imaš otrov.
A Nikola?
Vozi Viktora kod njegovih roditelja.
Odustajem od udruženja.
Ne mogu ja to.
Razumem.
Možeš li da odeš umesto mene na sastanak u ministarstvo?
Iskreno...
To baš i nije moje područje.
Bilo bi mi lakše da ti odeš.
Sastanak nije tehnički.
Samo ih treba pritisnuti.
Dobro.
Nadam se da ćemo dobiti novac.
Neki dan,
rekli smo da ako ćemo nekog zaposliti,
da ćeš to očigledno biti ti.
Ako pristaješ, jasno.
Da!
Da.
Hvala ti na svemu, Kris.
Kris!
Zašto bežiš?
Kris!
Šta ti je? Čega se bojiš?
Mene?
Rekao sam ti da nemaš šta da radiš ovde.
Da, ali radim ono što želim.
Sjajna ti je priča o Vensanu.
Čim sam mu napisao poruku,
probudio se iz kome i otišao iz Pariza.
A onaj mali koji mi je ostavio glasovnu poruku...
Smatraš me budalom?
Nisam znala da si mu pisao. Odgovorio ti je?
Imam porodicu u državnim službama.
Da? -Da.
Znam da imaš dosije.
Prevara, krađa identiteta... - Da, još sam i Babaroga.
Umukni, umukni.
Ostavi Emili na miru.
Prestani da podstičeš njene glupe snove
o primanju državne pomoći kako ne bi morala da radi.
Imaš dve mogućnosti:
lepo objasni u poruci grupi
da ti se srce slama,
ali moraš kod dečka u SAD
ili ću objaviti tvoj dosije.
Gubi se.
Hajde, gubi se!
Sve u redu?
Pođite sa mnom, molim vas.
Najveća nam je poteškoća da zaštimo isplaćena sredstva
na najmanje tri godine,
s obzirom na to da je grad
već izglasao budžet.
Realno gledano, u prvoj godini
ministarstvo bi moralo više da se potrudi.
I kad podrobnije pogledam vaš dokument,
na primer, četvrti red na drugoj stranici,
predlažete 27 000.
Tu smo već otišli previsoko.
Za taj iznos nam treba
odobrenje Ministarstva finansija.
Šta to, konkretno, znači za nas?
Da će nam trebati više vremena.
Možete da srežete troškove na manje od 20 000
ili preraspodelite višak na režije.
Možemo da preraspodelimo deo na regiju.
Da, to je moguće.
Ovde je reč o ukupnom iznosu.
Imamo isti problem s ponudom osiguranja.
Oprostite, mislim da smo pogrešno započeli.
Kako? -Oprostite,
ali ovo mi zvuči kao cenkanje.
Polako, polako... -Ne...
Samo pokušavamo da razumemo vaš operativni budžet.
Cenkate se oko naših ranjenih, preživelih, mrtvih.
Nemoj. -Zašto?
Ne govori tako. -Govorim o žrtvama,
ljudima koji pate. Trudimo se da im pomognemo,
dok vi razgovarate o tablicama.
Upamtite ko stoji iza tih brojki. Žrtve.
Mislim da su svi toga svesni.
Predlažem pauzu od pet minuta.
Šta kažete ljudima koji ne mogu da izađu iz kuće?
Ili koji ne mogu da spavaju?
Da treba preraspodeliti na regiju? -Kris, molim te.
Ne, čitava jedna zajednica čeka pomoć.
Jednostavno je. Mogu da im pokažem kako vi gledate na to.
Poznajemo mnogo novinara. -Idemo, dosta.
Od vas zavisi. -Očigledno!
Izvinjavamo se. -Izvolite.
Jesi li ti normalna? - Žive će nas pojesti.
Samo treba da ih pritiskamo. -Šta radiš?
Objavljujem i tvitujem. Neću im ovo dopustiti.
Prestani, odmah.
Prestani. -Šta?
Ne možeš da ih kriviš što pregovaraju.
To su javna sredstva. Moraju da provere iznose.
Znam kakvi su to ljudi!
Žele da nas prevare. -Bulazniš.
Koji ljudi?
Sad idi kući.
Mirjam i ja ćemo ovo rešiti. -Čekaj, Leone.
Idi kući.
Kris...
Bila si previše direktna za moj ukus...
Ali upalilo je! Daće nam više od očekivanog.
Čujemo se sutra.
Poljubac, Leone.
Sviraš električnu gitaru?
Mogu da sviram i nogama.
On je svirao zubima, iza leđa.
Daćeš mi da sviram kod kuće?
Može, pokazaću ti.
Dobar dan, Viktore!
Vidi. Imam nešto za tebe.
Sviđa ti se?
Uđi u auto, Viktore.
Doći ću za trenutak, sine. -Može.
Samo trenutak.
Šta radiš ovde?
Rekao sam ti da ne želim da te vidim.
Loše smo započeli.
Ne, ti si ludača.
Pozvala sam Emili, posle idem kod nje.
Mislim da sam joj stvarno potrebna.
A ponajviše,
mislim da treba da da otkaz na svom usranom poslu
i ode iz Pariza.
Stvarno, trebalo bi da živi na selu, u prirodi,
sa životinjama.
Zbog Viktora.
Treba mu srećna i dostupna mama.
Dakle,
imaš dve mogućnosti, Nikola:
učini ono što si rekao
i ostvari svoju pretnju,
ali bez milosti, udari svim snagama, bez kajanja.
Čak i kad shvatiš da si digao frku nizašta.
Međutim, za Emili
to će biti težak udarac.
Ne znam šta misliš, ali...
Mislim da...
Treba paziti na njeno slabo srce.
Ti si čudovište.
Imaš i drugu mogućnost.
Ja ću zaboraviti Emili,
a ti zaboravi mene.
Nije loše?
Od tebe zavisi.
Dobro si?
Trebalo je da idem na ručak sa Kris kad izađem.
Neće moći da dođe?
S novim je članom kojem nije dobro.
Uvek je tako uključena.
Sjajna je. Udruženju je bio potreban neko poput nje.
Definitivno.
Ne želim više da čujem za Bataklan.
Želim da pobegnem od svega toga.
Tu sam za tebe.
MEDIATRANSLATIONS