AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL:
Vincent... Ott volt a Bataclanban, és két golyót kapott.
Philippe barátnője vagyok.
Mondtam, hogy nem akarom itt látni,
amíg nem beszélt a szüleivel.
HA VALAKI BESZÉLGETNE...
Legutóbb felvetődött az ötlet,
hogy alakítsunk egyesületet a túlélők számára.
Victor azt mondta, eltépted egy rajzát.
Háromig számolok.
A rohadt életbe, mama!
Nem kényszeríthetlek, hogy hagyd abba, de nem leszek a cinkosod.
A koncert kezdete előtt ment be a terembe?
Igen.
NOHA VALÓS TÉNYEK IHLETTÉK,
EZ A SOROZAT EREDETI FIKCIÓS ALKOTÁS.
MINDEN MAGÁNÉLETI HELYZET FIKTÍV.
2016. JANUÁR
NAGYON ELÉRZÉKENYÜLVE ÍROK.
VINCENT MA ÉJJEL FELÉBREDT A KÓMÁBÓL!
ÁT IS TETTÉK AZ ÉBREDŐSZOBÁBA.
ELISMERÉSEM AZ ORVOSCSAPATNAK, AKIK FOGLALKOZTAK VELE!
VINCENT, TÜRELMETLENÜL VÁRJUK A HÍREKET RÓLAD!
Ez természetesen csak előleg.
Amíg megvizsgálják a kérelmemet.
Egyébként bírja a gyűrődést?
Vicces, mert amikor először mentem rock-koncertekre,
anyukám mindig félt, hogy valami bajom esik.
Úgyhogy mindig hallgatni kell az anyákra.
Mennyi készpénzről van szó?
- 3 ezerről. - 3 ezer?
Szép summa!
Előre is elnézést, hogy ezekkel a jogi részletekkel jövök,
de van itt egy apróbb szabályzati kérdés,
miszerint a törvény 14 napot ad a kifizetésre.
Amíg elvégezzük az ellenőrzéseket.
Nem igazán értem, mert ez egy állami szervezet.
Az van ide írva, hogy:
"A terrorizmus áldozatainak kárenyhítési alapja", szóval...
Ellenőrzési eljárást alkalmazunk
minden atipikusan működő számla esetén.
Főleg, ha olyan ügyfélről van szó,
aki használt már hamisított csekket.
Girardin úr, követtem el hibákat,
de megfizettem érte.
Értem.
De az ellenőrzési eljárásról központi szinten döntenek.
Igen...
Különben is csak akkor kapja meg a kártérítést,
ha egy szakértő érvényesnek ítélte a beadványát.
Hacsak nem fordítva történik,
azaz végleg elutasítják a kérelmét.
16-án megyek az FGTI pszichológusához,
hogy még egyszer elmondjam a történetemet.
Nem értem, mit tehetnék még.
Tudja, hány áldozat volt a Bataclanban?
Úgy tudom, 90.
91. Múlt csütörtök óta.
Diane Casaro, 29 éves, a zenekari árok túlélője.
Elbújt a szülei kerti kunyhójában,
és felvágta az ereit.
Az anyja nagyon aktív az "Állj ki Párizsért" csoportban,
minden este beszélgetek vele egy kicsit.
Vagy említhetném Armand Morint,
aki a terhes feleségéről mesél, aki a szeme láttára halt meg.
Girardin úr! Jóformán utcára kerültem.
Csak azt szeretném, ha rendelkezésére állhatnék
az áldozatok egyesületének. Szükségük van rám. Meg tudja ezt érteni?
1500. Többet nem tudok adni.
A BIZALMAS 2. RÉSZ
Halló?
Halló, Cédric? Az udvaron vagyok.
Nézzen fel! Nézzen fel!
Itt fent. A hatodikon.
Ja, rendben...
- Jól van? - Igen.
Elnézést a lift miatt.
Jól jött volna egy kis segítség.
Erre tessék!
Ez az a lakás, amit a fotókon láttam?
Persze.
Akkor jó. Igen. 60 euró azért nem kevés.
Most viccel?
Nem. Egy nagyon aranyos lakást láttam a központban,
csak épp elfelejtetted odaírni, hogy "nincs lift".
Elfelejtetted odaírni, hogy "rosszul szigetelt", hogy "nagyon nyirkos".
Bocs, de ez azért elég nagy feledékenység.
Igen, de az áramot én fizetem.
Igen. Igen, de hát...
Ezzel a kenyérpirító-szerűséggel nekem fog befagyni a fenekem.
- 50 megfelelne? - 40.
- Mi?! - És kifizetek most egy hónapot.
Három hetet,.
Miért?
Nem tudom, pontosan mikor jönnek haza a szüleim, szóval...
Oké, akkor legyen három hét!
VINCENT-NAK EGY HARCOS EREJE VAN
SOSEM KÉTELKEDTEM, MERT TUDOM, HOGY NEM BOCSÁTANÁD MEG!
MEGSZÁLLOTTAN CSAK RÁD GONDOLOK!
SZIASZTOK! VINCENT VAGYOK.
KÖSZÖNÖM AZ ÜZENETEKET! MEGÉDESÍTETTÉK AZ ÉBREDÉST.
KEMÉNYEN DOLGOZOM AZON, HOGY TALPRA ÁLLJAK.
ÉS, CHRIS, NAGYON KÖSZÖNÖM A TÁMOGATÁSOD!
- Jean-Michel! - Igen?
- Jól vagy? - Kösz, jól.
Felvetted a kapcsolatot a kártérítési alappal?
- Nem, de nem is érdekel. - Oké.
Tudod, megéri gondolkodni rajta,
mert a kártalanítás lehetővé teszi...
Igen, de nem ezért akartam csatlakozni az egyesülethez.
Igen, de...
Nem, de azért köszönöm. Nekem nem a pénz számít.
Az őrt, aki kinyitotta a folyosón a vészkijáratot,
sikerült azonosítani?
Igen.
- Jól van? - Igen.
Még sokkhatás alatt, de jól van.
Amikor kijutottam az utcára,
még egyszer utoljára visszanéztem az Amelot utca felé.
És ő...
láttam, hogy visszamegy a terembe.
Oda tudnák ezt adni neki?
Persze, majd én elintézem.
Köszönöm.
És maguk jól vannak?
- Igen... - Mert csak rólam beszélünk.
Elég a feljelentés a rendőrségen vagy a csendőrségen.
Hogy a kártérítési alaphoz forduljunk?
Igen.
Elkészítik az ügyiratot és előleget fizetnek.
- Rögtön? - Igen, rögtön.
Elkezdődik az ügye kivizsgálása,
aminek része egy beszélgetés egy pszichiáter szakértővel.
Újra el kell mesélnie, amit átélt a Bataclanban.
Ez nagyon fontos beszélgetés.
Általában csak egy van belőle.
Még megvan a jegy?
A koncertre? E-mailben kaptam, úgyhogy...
De nem kérik.
De. De, de!
Biztos vagy benne?
Igen, tegnap beszéltem velük. Most már szisztematikusan kérik.
Értem.
A SÖTÉTSÉG KÖZEPÉN VANNAK, AKIK KÉPESEK MEGVÁLTANI AZ EMBERISÉGET.
KÖSZÖNÖM! JEAN-MICHEL
Jó napot, Jean-Michel!
Chirs vagyok az "Állj ki Párizsért"-ból.
Bocsáss meg! Jól vagy? Nem zavarlak?
Jó, nagyon gyors leszek.
Szóval, az utóbbi időben adódott néhány kisebb probléma, ezért
az egyesületbe való belépéshez valamilyen bizonyítékot kérünk.
Ez lehet például a belépő az Eagles-koncertre.
Igen. Szóval
esetleg megkérhetnélek, hogy küldd el nekünk?
Igen.
Rendben.
Remek! Elküldöm a személyes email-címemet.
A rohadt életbe!
A BATACLAN EAGLES DEATH METAL
FOGLALÁS: JEAN-MICHEL MALLET
Ezek tényleg a francia punk öregjei!
Hogy idegesítettem anyámat ezzel a számmal!
Stiv Bators! Az az alak! Totál idióta, de zseniális!
Úgy tett, mintha felakasztaná magát a színpadon.
És annyira élethűen sikerült, hogy majdnem ottmaradt.
Ezt ismerem. De ez nem punk.
De, punk, csak FM punk.
Emészthető punk. Nevezzük így!
Egy pasiról szól, aki egyedül érzi magát a tömegben,
egyedül van a táncparketten.
A magányainkról, a katasztrófáinkról szól. És minden...
Minden rendben?
Nico az. Odalent van, és kérdezi, mi az új kód.
Ráadásul kulcsot is adtam neki. Az agyamra megy!
Megint együtt vagytok?
Bocs, ne haragudj! Mit mondtál?
Nem, nem, semmit. Befejeztem. Nyugi, máris megyek.
Végül is nem dolgoztunk túl sokat.
Nem, de holnapra minden rendben. Nem lesz gond.
A jogi kérdéseket illetően... még nem készültem fel.
- Nyugi! - Oké.
- Szia! - Jó estét!
Nicolas, bemutatom Christ. Jól vagy?
- Jól vagy, édesem? - Jól. Kérsz valamit inni?
Nem. Megzavartalak titeket?
Nem. A punkról beszéltünk Chrisszel.
Billy Idolnál kötöttünk ki. Dancing with me...
Myself.
Jaj, ne!
- De igen! - Basszus!
Jól van, most már megyek.
Hát jó. Biztos?
Ki vagy merülve. Holnap találkozunk.
Hazavigyelek?
Nem kell, mert... megoldom, tényleg.
De nem gond. Itt parkolok lent.
- Szívesen elviszlek. - Hát...
Oké.
Hogy van a barátod?
Mióta felébredt, jobban van.
Nem sokkal, de jobban.
Igen, Émilie is ezt mondta.
Mindenesetre Vincent küzdő szellem.
Akkor jó.
Zenével foglalkozik, ugye?
Igen.
Émilie említette az együttese nevét. Mi is az?
A... Dancing Rats?
- Nem. - Mi?
Dehogyis! Rising Rats.
Bocsáss meg!
És vége? Mármint szétváltak?
Igen, már rég.
Valahol kicsit egyformák vagyunk, te meg én.
Közvetett áldozatok vagyunk.
Igen, így van.
Mármint próbálunk segíteni nekik. Te a barátodnak, én Émilie-nek.
Tudjuk, mit jelent valódi áldozatnak lenni.
- Megérkeztünk, nem? - Igen, ez az.
Rendben.
Itt laksz?
Nem, átmenetileg kivettem egy kis Airbnb-t.
Mert utána elmegyek Los Angelesbe.
- Nyaralni? - Nem!
Fredhez, a barátomhoz. Hangtechnikus. Hát...
Köszönöm.
Tudod, nem könnyű Victornak.
Rossz látni, hogy a gyereked így hirtelen megöregszik.
Mondd csak, mi történt első este, amikor eljöttél hozzánk?
Émilie mesélt róla?
Nem, Victor mesélt róla.
Aztán Émilie elmondta, amit te mondtál neki.
Igen. Nagyon ügyetlen voltam. Tényleg nagyon hülye voltam.
De igazából nem akartad eltépni a rajzot.
Persze, hogy nem.
Ha makacskodik, akkor se tetted volna meg?
- Nem! - Persze, hogy nem.
Victor megijedt. Nem akar veled találkozni.
Szóval...
ha nem fenyegetted meg, mitől ijedt meg?
Tudod, mit? Őszinte leszek.
Nem bírlak.
Ilyen vagyok. Muszáj körülszaglásznom az embereket.
Főleg Émilie-vel, és főleg most.
Émilie-vel egy egyesület tagjai vagytok.
Ebben a keretben vannak közös dolgaitok.
De ezen túl, vége.
Megértetted?
- Világos? - Igen, megértettem.
- Világos? - Igen, nagyon is.
- Oké, köszönöm. Szép estét! - Szép estét!
Basszus!
- Yo! - Szia!
Leteszteltem. Fürdőolaj van benne, baromi jól fűt.
Ja, jó, szuper! Köszönöm. Jó lesz, majd megoldom.
Amúgy még azt akartam mondani... Eddig nem mondtam, mert...
Egy nagyon jó haverom eljött az unokatesójával egy buliba,
augusztus végén, és...
ő is ott volt a Bataclanban.
Egy haverod unokatestvére?
A bulin nem sok mindent mondtam neki,
talán csak annyit, hogy: "Szia, jól vagy?"
És nekem ez a "Szia, hogy vagy?"
olyan, mintha tegnap lett volna. És...
Neki meg... Szóval vége.
Igen.
Minden párizsinak van közeli vagy távoli ismerőse, aki ott volt...
Azok a rohadékok falut csináltak Párizsból.
Nagyon igaz.
- Nem vagyok messze, ha esetleg... - Igen, jó...
- A negyediken. - Jó, kösz szépen!
- Balra. - Szép estét!
Szép estét!
ELVESZÍTETTEM AZ EDDIGI ÉLETEMET
ÖSSZEFÜGG DECEMBER 16-ÁVAL
BARÁTNŐK LETTEK
HETENTE EGYSZER FELHÍVNI
ÁLLJ KI PÁRIZSÉRT
JÓ ESTÉT! HA VALAKI BESZÉLGETNI AKAR, TUDJÁTOK, HOL TALÁLTOK.
EGY ÚJ ÜZENET MYRIAMTÓL
HOGY SIKERÜLT? RÁÉRSZ VÁLASZOLNI, AMIKOR TUDSZ. SEMMI STRESSZ!
A GYÓGYTORNÁSZ ELÉGEDETT VOLT, ÚGYHOGY ÉN IS.
Itt volt Chris.
SIKERÜLT MEGNEVETTETNIE A HÜLYESÉGEIVEL.
NEM KOMPLETT!
HA EZ KELL A LÁTOGATÁSHOZ, ÉN IS TUDOK HÜLYE LENNI ;-)
VÁRJUK MEG, AMÍG JOBBAN NÉZEK KI ;-)
És te jól vagy?
KOLESZ. A SZOBÁMBAN UNATKOZOM.
Fotó?
Mi ez a...
MI EZ A GITÁR? JÁTSZOL?
EGY KICSIT
Nevetek, sírok, igyekszem nem létezni.
Hogy csináljátok, hogy ne gondoljatok rá?
Itt vagyok anélkül, hogy itt lennék. Nem könnyű.
Megérkezem, és mindig kötélen táncolok.
Itt vannak az egyesületünk pompás okiratai.
Az illetékes hatóságok által csodálatosan lepecsételve.
- Menő! - Klassz!
Hát, ennyi. Megvan a szerkezetünk,
de még nincs vége.
Sok kérdés merül fel.
Az első: hogy csináljuk jól?
Ahhoz eszközök kellenek. És az eszközökhöz...
pénz!
Pénz! Így van.
Már beszéltem róla néhányatokkal.
Különböző véleményeken vagyunk a "Nem változtatunk szinte semmin"-től
az "Az alap a jó öreg Facebook-csoport"-ig,
és aztán az embereken múlik, akik hajlandók segíteni.
Egyébként Farid, annyiszor fogad be minket, ahányszor akarjuk.
Fogadhatunk embereket, hívhatunk ide másokat. Köszönjük, Farid!
Köszönjük, Farid!
Nincs mit. Szívesen.
És lesz egy saját honlapunk,
szépen rendezett, belső fórumokkal,
helyiségekkel, ahol pszichológiai ügyeletet biztosíthatunk.
Jogi ügyeletet. És lesz egy vagy talán két alkalmazott.
Beszéltünk már róla, de szerintem nem baj,
ha abbahagyjuk az amatőr munkát.
Igen, egyetértek. Ha folytatni akarjuk...
Szerintem mindannyian szeretnénk komolyan venni.
És kivel csinálnád?
Mázlink van, mert van egy Émilie-nk,
aki fogadja és továbbirányítja a jelentkezőket Chrisszel.
Itt van Myriam is, akinek elég sok egyesületi tapasztalata van,
és az adminisztrációban is.
Két idényt voltam egy fesztiválon.
Kettőt. Én nullát.
A színpadon?
Nem, nem. Mindenféle szarban segítettem,
például számlák, fizetések...
Konkrétan 19-én várnak minket a párizsi városházán,
26-án az Igazságügyi minisztériumban, 3-án pedig a régiónál.
Szóval ez a három nagy forrás van.
Léonnal egyelőre nem látunk rá okot, hogy kételkedjünk
a támogatásunkban.
Így van. Hisszük, hogy megkapjuk, csak a mértékét nem tudjuk.
Émilie készített egy ideiglenes költségvetést.
A helyiségek plusz a két alkalmazott
minimum évi 150 ezer euró.
Ez teljesen normális.
De ebből felvetődik egy újabb kérdés:
csak közpénztől akarunk függeni?
- Nem hiszem. - Egyetértek.
Ez baromi fontos.
- Ne csak az államtól függjünk! - Azt hiszem, mind egyetértünk.
De ehhez a szabadsághoz megoldások kellenek.
Chris, ha jól tudom, van egy javaslatod.
Igen, gondoltam valamire,
ami egyesek számára természetesen kínosnak tűnhet. Szóval...
arra gondoltam, szervezhetnénk egy szuper koncertet.
Kialkudunk egy százalékot a fogyasztásra,
és ha beválik, többet is szervezünk.
- Igen! Tetszik! Állati! - Nem, koncertet ne!
Mindenki, akinek említettem, irtó lelkes volt.
Azok is, akik azt mondták, "Többé nem lépek koncertterembe".
Például én.
Már tudod, hogy akarod megszervezni?
A termet? Az együttest? Hogy képzeled el?
Van, aki tudja, hogy dolgoztam egy kicsit ebben a közegben.
Igaz, már nagyon rég volt, és főleg Londonban,
de van még pár kontaktom, és szerintem tudok segíteni.
Igaz, hogy már találkoztál Iggy Poppal?
Mi?
- De, Émilie! - Nem mondtam semmit.
Várj már, miről van szó?
Várj! Egy perc! Szünet! Szünet...
Gyerünk, Chris!
Nem, ez most nagyon nem ide való.
- De, ide való! - De igen!
- Lebuktál. - Én mindenesetre tudni akarom.
Jó, de nem, semmi...
Szóval Manchesterben voltam, az utcán, az International Tour előtt.
Többen is várakoztunk.
Aztán ott, valahol a távolban láttam a szinte üres termet.
A technikusok jöttek-mentek...
és akkor egyszer csak meglátom. 15 méterre van.
Aztán felénk néz.
Az az érzésem, mintha felém nézne. Hogy engem néz.
Őrület! Hirtelen 90 fokot fordul, és rohamléptekkel elindul felénk.
Szinte megijedek. Nézek, hogy " Mi van?".
Átlép a biztonsági kordonon, és komolyan, széttárt karokkal, így,
azt mondja: "Hey, girl! What's your name?"
Én meg ott állok totál döbbenten.
Megáll a szívverésem. Aztán azt mondom: "My name is Chris. Hi!"
És akkor azt mondja: "Hey, you're so special, Chris..."
És akkor megölelt.
Valami eszméletlen ölelés volt!
Nem is tudom, legalább 2-3 hosszú másodpercig tartott.
Az ölelés...
Aztán hirtelen elengedett, megfordult, elment és eltűnt.
- Óriási! - Hihetetlen!
Állati!
Azóta nem mosakszom. Ez '96-ban volt.
THE RISING RATS
Jönnek Bastien szülei.
Oké. Félek, hogy elfelejtek dolgokat.
Nem, nem, nyugi! Minden rendben lesz!
- Köszönöm. - Nincs mit.
SZIA, VINCENT! NICOLAS VAGYOK.
ÉMILIE BARÁTJA, AKI CHRISSZEL DOLGOZIK. JÓL VAGY? HOGY BÍROD?
- Farid! - Igen? Mondd!
Csinálnál nekünk két kávét, légy szíves?
Igen, máris.
HAHÓ, BARÁTAIM! NAGY HÍREM VAN!
NEMRÉG MEGÉRKEZTEM A REHABILITÁCIÓS OSZTÁLYRA
NEM MESSZE AZ ÖREGEIMTŐL, LIMOUSINBE.
Köszönöm.
PUSZI MINDENKINEK.
Mama? Jól vagy?
- Jól vagyok. - Fáradtnak tűnsz.
Egy kicsit, de ne aggódj, édesem!
HAHÓ, BARÁTAIM! NAGY HÍREM VAN. NEMRÉG...
Én is szeretnék egy ilyen barátot.
Mint Vincent Chrisszel.
Legalább tíz éve lájkolja minden posztját.
Láttad? Elmegy Párizsból.
Igen, láttam az üzenetét. Klassz!
Rákerestem az együttesére.
A Rising Rats. Nem találtam.
Megkérdeznéd Christől Vincent vezetéknevét?
Igazából mit keresel?
Semmit. Meg akartam hallgatni.
KAPCSOLAT JANUÁR 13-TÓL
- Madame Blandin? - Igen.
- Bejöhet. - Igen.
A bárpult mellett voltam,
nem messze az ajtótól, amikor...
Madame Blandin!
Ja, igen, bocsánat.
Azért volt ott, hogy lássa, amikor a barátnője megérkezik?
Igen. De végül nem jött.
Tudja, miért?
Mert a bébiszittere cserbenhagyta. És megmentette.
Szóval a bárpult mellett volt?
Igen.
Igazából... szóval meg akartam kerülni, de akkor már
nagyon sokan próbáltak meg elbújni alatta.
És...
MÁR NEM VÁLASZOL.
Hirtelen nem tudtam, mit csináljak. Teljesen lebénultam.
Ekkor akadt össze a tekintetünk
az egyik...
Mindenesetre emlékszem rá,
mert hasonlított az első barátomra.
Egy nagyon kedves pasi,
nagyon gyengéd, nagyon szép tekintetű.
És...
És akkor kezdett el futni?
Igen.
Azt már nem tudom, meddig jutottam,
de arra emlékszem, hogy elestem, és...
feküdtem.
Meg se mozdultam.
Lövéseket hallottam.
A jobb lábam teljesen beszorult
a...
a többiek alá, akik már egyáltalán nem mozogtak.
Erőlködtem.
Egyszer csak
magával szippantott a tömeg mozgása.
Mert az egyik őr kinyitotta a vészkijáratokat.
Emlékszem a tömeg sodrására, amikor hirtelen nagyon sokan lettünk.
Az Amelot utcában találtam magam,
és elkezdtem futni. Nem tudtam, hová, mert mindenfelé lőttek.
Mindenki úgy tett, ahogy én, kivéve azt az őrt.
Amikor megfordultam,
ő...
Láttam, hogy visszamegy a terembe.
És most már tudom, mi az a bátorság.
Mert annak a rémálomnak a kellős közepén az az ember...
nemcsak életeket mentett meg, hanem az emberiség eszméjét is.
És amikor eszembe jut az az ember, arra gondolok, hogy
nem szabad összeroppannom.
Köszönöm, Madame Blandin.
SZIA, VINCENT! MEGINT ÉN VAGYOK AZ, NICOLAS.
FELHÍVNÁL A 06 39 98 87 22-ES SZÁMON? SZERETNÉK BESZÉLGETNI VELED.
- Yo! - Szia!
- Jól vagy? - Igen. Gyere be! Gyere!
Ülj le! Kérsz valamit inni?
Nem, nincs sok időm.
Hogy áll az ügyed?
Igen... Tudod, a zenész barátom, Vincent...
Igen, persze.
Egy régi együttesben játszott,
és egy újságíró szeretne könyvet írni a glam rockról,
és a mozgalmakról, amiket ihletett.
- A... glam mi? - Glam rock.
Nem ismered? David Bowie, Kiss, T. Rex, Queen!
Nem igazán.
Értem. Jó, mindegy.
Szóval a pasas zaklatja a barátomat, pedig csak most került ki a kórházból.
Ki ez a seggfej?
Nem tud a Bataclanról, mert
Vincent nem akar beszélni róla.
Azt szeretném, ha felhívnád a pasast úgy, hogy Vincent-nak adod ki magad.
Mert Vincent minél elutasítóbb, a pasas annál inkább nyomul.
Egy igazi kullancs, nem száll le róla.
A barátomnak viszont nyugalomra van szüksége és derűre.
Ezért gondoltam rád, mert neked nem ügy,
ő meg nagyon megkönnyebbülne tőle.
Ez nem visszaélés?
Csak egy üzenetet kell hagynod.
Jó napot! Vincent vagyok. Megkaptam az üzeneteit, de sajnálom,
ez még nem a megfelelő pillanat. Majd hívom. Viszonthallásra!
- Igen? Világos? - Igen, azt hiszem, igen.
Viszont szeretném, ha kicsit zavarodottabban csinálnád.
Mintha be lennék tépve?
Nem betépve. Most jöttél ki a kórházból. Érted? Inkább... Na, érted.
Ülj le! Érted... lazábban!
Tedd így a telefont! Igen.
Jó napot! Vincent vagyok. Megkaptam az üzeneteit...
Ez az! Így nagyon jó! Egy kicsit még...
De vissza fogja hívni?
- Vincent? - Igen. Azt mondja, majd még hívja.
Nem, nem hinném.
- Miért? - Ha azt mondod,
vagyis, ha azt mondom, "Talán még hívom"...
úgy a pasas nem vár semmit. Tudja, hogy annyi.
A "talán" azt jelenti, "soha", de nem agresszív.
Nem azért, mert nem akarom, hanem mert nem lehet.
Igen! Igen, abszolút.
- Érted? - Igen, legyen így!
És ha felveszi?
Éjfél van, ismeretlen szám...
Ha mégis felveszi, azonnal leteszed.
- Oké. Jó. - Felkészültél?
- Gyerünk! - Hívom. Tessék.
Üzenetrögzítő...
Jó estét! Vincent vagyok. Én...
Bocsánat, sajnálom, nem tudunk találkozni.
Nem vagyok olyan állapotban. Talán még hívom. Viszonthallásra!
A kurva életbe, szuper!
Jó volt? Irtó nagyot improvizáltam!
Zseniális volt! Bravó!
- Klassz! - Szuper!
Viszont most rögtön le kell cserélned a kimenő üzenetedet.
Azt mondd: "Hagyjon üzenetet, visszahívom."
Semlegesen. Most megcsináljuk?
Majd megcsinálom később.
Nem akarod most? És akkor meglesz.
Nem. Majd, ha lementem.
- Na! - Megcsinálom. Ígérem.
- Elfelejted. - Nem én!
Megcsinálom, amint lementem. Jó?
Oké.
És várj! Hívhat másik számról is, nem a sajátjáról.
Úgyhogy, ha olyan számot látsz, amit nem ismersz, ne vedd fel!
Mennyi ideig fog ez tartani?
Angyal vagy, Cédric!
Tudod, Vincent ír majd neked egy dalt.
Oké. Nagyon menő!
- Köszönöm. - Köszönöm!
- Szép estét! - Igen.
A rohadt életbe!
A fenébe!
Uram! Tudna gyorsabban menni, kérem?
Émilie! Chris vagyok.
Jöttem, ahogy tudtam.
Az osztályvezető főorvos azt mondta, infarktus,
ez is benne van a poszttraumás szemétségek paklijában.
- Nem tudtam. - Mintha méreg lenne benned.
És Nicolas?
Elvitte Victort a szüleihez.
Abbahagyom az egyesületet.
Nem megy...
Megértem.
A minisztériumi megbeszélésre
el tudnál menni helyettem?
Hát... az a helyzet, hogy nem igazán értek hozzá.
Megnyugtatna, ha ott vagy.
Semmi gyakorlati kérdés, csak nyomást kell gyakorolni.
Rendben.
Remélem, kapunk pénzt.
A minap, amikor arról beszéltünk, hogy fizetnénk egy alkalmazottat,
az természetesen te lennél.
Már, ha elfogadod.
Igen.
Köszönök mindent, Chris.
Chris!
Miért menekülsz?
Chris! Mi van? Mitől félsz?
Félsz tőlem? Mit mondtam? Semmi keresnivalód itt.
Lehet, de azt csinálok, amit akarok.
Klassz a Vincent-os sztorid.
A pasas, amikor írok neki, felébred a kómából, el kell mennie Párizsból.
És a kissrác, aki üzenetet hagy a rögzítőmön...
Igazából totál hülyének nézel.
Nem tudtam, hogy írtál neki. Válaszolt?
Vannak rokonaim a közigazgatásban.
Tényleg?
Igen. Tudom, hogy elítéltek.
Csalás, hamis személyazonosság...
És megöltem Grégoryt.
Fogd be a pofád! Fogd be!
Abbahagyod Émilie-vel.
A támogatást a hülye álmaiban.
Hogy pénzt csikarjon ki az államtól. Hogy hagyja ott a munkáját.
Két opciód van:
Vagy felmész a csoport üzenőfalára, és írsz egy szép üzenetet,
hogy a szíved szakad meg,
de el kell menned az országból, mert vár a pasid az USA-ban,
vagy én posztolom ki a viselt dolgaidat.
Tűnj el!
Gyerünk, tűnj el!
Jól vagy?
Kövessenek, kérem!
Számunkra a legnagyobb nehézséget
az összeg elkülönítése jelenti, amit minimum 3 évig folyósítanánk,
tudván, hogy a város költségvetését nemrég szavazták meg.
Szóval, ha realisták vagyunk, az első évben nekünk,
a minisztériumnak nagyobb erőfeszítést kell tennünk.
Ha részletesebben megnézem a dokumentumukat,
például a 2. oldal 4. sorában 27 ezret javasolnak.
Ez mindenképp a maximum.
És ez akkora változás, amit a Pénzügynek is jóvá kell hagynia.
Konkrétan ez mit jelent számunkra?
Azt, hogy a dolog elhúzódhat.
Azaz vagy visszavágják, hogy a 20 ezres határ alatt maradjon,
vagy átsorolják az összegeket a működési költségekhez.
Régióra is le tudnánk bontani, nem?
Igen, esetleg.
Ez egy globális számítás,
mert ugyanez a probléma a biztosítási ajánlatokkal.
Elnézést, de tényleg az az érzésem, hogy ez nagyon rosszul indul.
Hogyhogy? Nem értem.
Elnézést, de mintha piaci kofák alkudoznának.
- Csak finoman... - Nem, de...
Szeretnénk tisztán látni a működésük költségvetését.
- Persze. - Igen.
Emlékeztetném önöket: az árujuk a betegeink, a túlélőink, halottaink.
- Szóval... - Ne így, Chris!
- Mi az? - Ne beszélj így!
Tényleg nem értem. Áldozatokról van szó,
szenvedő emberekről. Próbáljuk megérteni, hogy segíthetünk nekik.
Maguk meg mindenféle rubrikákról beszélnek.
Próbálom emlékeztetni magukat, hogy a számok mögött áldozatok vannak.
Igen, de szerintem ezzel mindenki tisztában van.
Azt javaslom, tartsunk egy ötperces szünetet.
Persze, hogyne.
Mit mondanak az otthonukat elhagyni képteleneknek?
Vagy akik nem tudnak aludni?
Hogy át kell hárítani a régióra?
- Igen? - Chris, kérlek!
Mert egy egész közösség várja a támogatást.
Ez nem bonyolult.
Ha akarják, közhírré tehetjük, hogy látják a dolgokat.
- Fejezd be! - Sok újságírót ismerünk.
Chris! Hagyd abba! Gyere!
Maguk tudják.
Persze. Elnézést.
Kérem!
Elment az eszed?
Megesznek minket reggelire, Léon!
Nyomást kell gyakorolni.
De mit művelsz?
Posztolok. Tweetelek.
Ezt nem hagyhatjuk szó nélkül.
- Azonnal hagyd abba! - Mi van?
Tárgyalni jöttünk, de a szemükre veted, hogy tárgyalnak.
Ez közpénz. Szerencse, hogy ellenőrzik a számokat.
Ismerem ezeket az embereket!
Bepaliznak minket, mint a szart.
Miről beszélsz? Elég! Képzelődsz! Milyen embereket?
Most szépen hazamész, majd én intézem Myriammal.
- Várj, Léon! - Menj haza!
CHRIS... TÚL RÁMENŐS VOLTÁL AZ ÉN ÍZLÉSEMNEK,
DE BEVÁLT! KAPUNK TÁMOGATÁST. ÉS TÖBBET IS, MINT VÁRTUK.
HOLNAP BESZÉLÜNK. PUSZI: LÉON.
Tudsz elektromos gitáron játszani?
A lábammal is tudok játszani.
Ő viszont a fogával játszott, a háta mögött...
Megmutatod otthon?
Persze, majd megmutatom, hol.
Szia, Victor!
Nézd! Van itt neked valami. Tetszik?
Beszállsz a kocsiba, Victor? Vársz egy percet, kisfiam?
Oké.
Mindjárt jövök, kicsim.
Mit csinálsz itt?
Mondtam, hogy látni se akarlak.
Rosszul indult, Nicolas.
Nem. Hibbant vagy.
Felhívtam Émilie-t, mindjárt bemegyek hozzá.
Azt hiszem, szüksége van rám.
És főleg úgy gondolom, ott kell hagynia azt a szar melót,
és le kell lépnie Párizsból.
Tényleg. Vidékre kell mennie, hogy a természetben legyen,
állatokkal...
Mert Victor számára
nagyon fontos, hogy boldog anyukája legyen, aki jelen van.
Neked, Nicolas, természetesen két opciód van.
Vagy megteszed, amit mondtál, és valóra váltod a fenyegetésedet,
de akkor rendesen vágj bele!
Keményen, ne legyenek kétségeid!
Ami után esetleg rájössz,
hogy piszkosul felfújtad a semmit.
Émilie-nek viszont durva lesz.
Nem tudom, mit gondolsz róla, Nicolas, de...
azt hiszem, nem szabad, hogy gyenge legyen a szíved.
Szörnyeteg vagy!
És van egy másik opciód.
Hogy én elfelejtem Émilie-t,
te pedig elfelejtesz engem.
Nem rossz, mi?
Te tudod.
Jól vagy?
Azt beszéltük meg Chrisszel, hogy együtt ebédelünk.
És? Nem ér rá?
Egy fiatal taggal van, aki nincs jól.
Nagyon belevetette magát.
Szuper csaj!
Ilyen ember kellett az egyesületbe.
Pontosan.
Nem akarok többet hallani a Bataclanról.
El akarok ettől távolodni.
Én itt vagyok.
Magyar szöveg: Szabó Anita Iyuno